VEG A-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 83 
med några bland de för Norska polarhafvet egendomliga ar- 
terna antagligen hvarken invandrat i Ishafvet, emedan de an- 
tingen icke förekomma söderut eller hafva en mycket ringa 
sydlig utbredning, ej heller på grund af deras utbredning nu 
för tiden i Ishafvet kunna anses vara gamla glacialarter. Så- 
som sådana torde följande kunna betraktas: 
: Phyllophora Brodieei, 
Antithamnion floccosum, 
> Pylaiseei, 
Fucus edentatus, 
3 miclonensis, 
> linearis, 
> filiformis, 
> distichus, 
Alaria Pylaii. 
Hela den tillökning floran vid Norges Ishafskust vunnit 
under slutet af och efter glacialtiden skulle alltså utgöras af 
omkring 128 arter d. v. s. ungefär 66 procent af dess för när- 
varande kända artantal. 
Hufvudmassan af dessa hafva säkerligen invandrat söder- 
ifrån, men om alla kan ett sådant antagande ej göras. Så är 
fallet med de senast uppräknade 9 arterna och derjämte med 
följande arter, som, så vidt hittills är kändt, äro egendomliga 
för Norska polarhafyvet, nämligen: 
Lithothamnion soriferum, 
$ alcicorne, 
> intermedium, 
Polysiphonia Schäbelerii, 
Diploderma amplissimum, 
Lithoderma lignicola, 
Pylaiella nana, 
Chetophora pellicula, 
Monostroma undulatum, 
> cylindraceum, 
saccodeum, 
>» Aranelcayva, 
arcticum, 
> crispatum, 
Chetomorpha septemtrionalis, 
Ulothrix Sphacelarize. 
Tillsvidare finnes ingen annan utväg än att antaga, att 
dessa sist anförda utbildat sig i Norska polarhafvet. Då lagen 
vid nya formers bildning är den, att ursprungligen en typ 
LJ 
