86 KJELLMAN, NORRA [SHAFVETS ALGFLORA. 
fullt likartad flora, men deri öfverensstämmer dock algvege- 
tationen i alla dessa områden, att ett betydligt antal element 
äro öfverallt återkommande, att hufvudmassan af arter är, 
så vidt bestämmas kan, af arktiskt ursprung eller åtminstone 
att det är arktiska element, som gifva vegetationen dess prä- 
gel. Detta gäller redan, såsom Gobi visat,! om floran i Hvita 
hafvet och de närmast tillgränsande hafsdelarne, och det gäller 
ännu mer om de norr och öster härom belägna Ishafsdelarnes 
flora. I Baffinsbay vid Grönlands vestkust har visserligen 
såsom det synes en mera betydande invandring af sydliga 
former ägt rum, men äfven här äro dessa, jämförda med de 
arktiska, såväl till antal som till individmängd och inflytande 
på vegetationskarakteren betydligt underlägsna. Dessa delar 
af polarhafvet och af norra Atlanten böra alltså anses bilda ett 
algflorområde, hvilket torde kunna kallas det arktiska algflor- 
området. Det skulle alltså komma att omfatta de delar af 
verldshafvet, hvilka sträcka sig utefter det arktiska landt- 
florområdets -kuster, eller med andra ord hela polarhafvet, 
med undantag af Norska polarhafvet, och dessutom norra At- 
lanten vid Grönlands kust och södra delen af Baffinsbay. 
Måhända bör också till detta område räknas hafvet vid Ame- 
rikas nordostkust utefter Labrador, New-Foundland och ku- 
sten söder härom till Bostons breddgrad. Kanske är det dock 
riktigare att betrakta detta såsom ett öfvergångsområde mel- 
lan det nordatlantiska och arktiska florområdet. Att afgöra 
detta är förbehållet åt framtida undersökningar. Tillsvidare 
må det arktiska områdets sydgräns i Atlantens vestra del 
anses bildad af kap Farewells breddgrad. 
Det arktiska området har alltså en mycket stor utsträckning, 
utbredande sig polen rundt och isöder nående ned åtminstone 
till 60:de nordliga breddgraden. Det tyckes, som om man skulle 
kunnat vänta sig att i ett område af sådan omfattning, på 
grund af olikheter i de hydrografiska och rent geografiska 
och utvecklingshistoriska förhållandena, olikheter i vegetatio- 
nen skulle hafva utpräglats och ett betydligare antal trängre 
områden med skiljaktig flora under tidernas lopp utbildat sig. 
Sådana urskiljbara trängre områden finnas, men de äro färre 
än man a priori kunde förmoda. I min framställning af alg- 
vegetationen i Murmanska hafvet har jag visat, att detta hafs 
flora så väsentligt öfverensstämmer med floran i Grönlands- 
hafvets vid Spetsbergens kuster, att dessa delar af Ishafvet 
1 Jfr Gobi, Algenfl. Weiss. Meer., sid. 13 och följ. 
