VEG A-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 101 
| Stale fd =S 
Häs | ekad | && SA z 
= lad SGT [=] s TE fa 
- -N-leN soR Hi rg - 
OmMAT | måg sm i = 
Hoa Ka- He oo & 2 
I & BE SAS es IERRTE > & 
(SSE sofa rö Pr SS 
Fä oe & = a Sik 
H 2 [=O 3 S & 2 od 
ge lc. 5 å 22 3 
dee | SÅR | SR SR 2 
I I 
[PRI ORIG COR os sa deta sabel in nns rr NAR 4 20: (26) 17 (18) 14 | 
[EDIT GOT 20 Sass ss nepteness sn sog ne ek 3 (4) |20 (23) 22 (24) SR MN 
| Chlorophyllophyceg ................ 2 15 = 9 | 
INOSTOCHIHE 2 sasse skor esta sne Ne — = 5 = 2 
| | | | 
Summal10 (11)!51 (60) 60 (62) Ho NSSASN) 
Antager man, att Ishafvet utgjort utvecklingscentrum för 
icke blott de endemiska arterna, utan också för de arter, hvilka 
det arktiska florområdet har gemensamma med både norra 
Atlanten och norra Stilla oceanen, samt dessutom för de arter, 
hvilka utom från det arktiska florområdet äro kända från Is- 
hafvet vid Norges kust, så skulle alltså antalet af de arktiska 
arter, hvilka på goda grunder kunna anses hafva utbildat sig 
inom glacialhafvet efter lägsta beräkning uppgå till 98. Till 
dessa kommer dock utan tvifvel ännu en art, Antithamnion 
boreale, känd från Norges Ishafskust och norra delen af Stilla 
oceanen. Dessutom synes det mig knappast kunna dragas i 
tvifvel, att af de 7 arter, hvilka det arktiska florområdet har 
gemensamma med norra delen af Stilla oceanen, alla utom en 
hafva sitt ursprungliga hem i Ishafvet. Hvad de arter angår, 
som utom i det nutida glacialområdet finnas i norra delen af 
Atlantiska oceanen, så är det svårt att draga några bestäm- 
dare slutsatser. Det tyckes mig dock troligt, att äfven ett be- 
tydligt antal af dessa måste eller kunna antagas hafva ut- 
vecklat sig i Ishafvet och derifrån kommit söderut. Emellertid 
till mindre än omkring 100 arter kan man icke skatta antalet 
af det nutida arktiska florområdets arter, hvilkas ursprung 
måste förläggas till Ishafvet, d. v. s. ungefär 60 4 af florans 
hela artantal. 
Den arktiska floran är i förhållande till andra nordliga 
floror jämförelsevis fattig på Florideer, rik på Chlorophyllo- 
phyceer och isynnerhet Fucoideer. Följande sammanställning 
ådagalägger detta: 
