VEG A-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 103 
florans 90 (92?) slägten äro representerade af endast en art; 
det största artantal, som något slägte äger, är 9 (Laminaria), och 
det är endast få slägten, som hafva något större antal arter. 
Antalet arter i medium på hvarje slägte blir derför ringa, näm- 
ligen 1,9. Detta är mindre än i den skandinaviska floran (2,3), 
i New-Englands (2,1), i Storbritanniens 3,5, 1 florans vid Cher- 
bourg 2,4 och t. o. m. mindre än i den norska polarhafsfloran 
(omkring 2,0). Monotypiska äro bland den arktiska florans 
slägten följande: Polyides, Hemescharia, Hydrolapathum, Dumon- 
tia, Furcellaria, Haplospora, Dichloria, Isthmoplea, Gleothamnion, 
Diplonema och Bulbocoleon, af hvilka tvänne icke äro kända utom 
det arktiska området. Dessa omständigheter: slägtenas ringa 
artantal och rikedomen på monotypiska slägten, häntyda på, 
att det arktiska florområdet äger en hög ålder. 
Af den arktiska florans arter äro följande gemensamma 
för alla områdets trenne provinser: 
Odonthalia dentata, 
Rhodomela lycopodioides, 
Polysiphonia arctica, 
Delesseria simuosa, 
Sarcophyllis arctica, 
Halosaccion ramentaceum, 
Phyllophora interrupta, 
Ahnfeltia plicata, 
Fucus evanescens, 
Laminaria solidungula, 
Laminaria cuneifolia (?) 
» nigripes, 
Chordaria flagelliformis, 
Elachista fucicola, 
Lithoderma fatiscens, 
Chetopteris plumosa, 
Sphacelaria arctica, 
Pylaiella litoralis, 
Enteromorpha micrococca, 
Rhizoclonium pachydermum, 
Alltså 19 eller möjligen 20 arter d. v. s. af områdets hela 
artantal omkring 10 4, af Spetsbergsprovinsens omkring 15 
4, af sibiriska provinsens nära 70 4 och af den amerikanska 
provinsens omkring 16 4. Öfversigt öfver provinsernas för- 
hållande till hvarandra i artantal visar följande tabell. 
