108 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLOR A. 
åriga arters förekomst är möjlig. Så långt den erfarenheten 
sträcker sig, som jag kunnat förvärfva genom undersökning 
af algvegetation i olika delar af det arktiska området och vid 
två olika tillfällen hvardera gången nästan ett helt år igenom, 
finnes det bland den arktiska florans sublitorala och elito- 
rala alger inga arter, hvilkas hela utveckling är inskränkt till 
mindre än ett år. Men inom områdets sydligare delar, i Sibi- 
riska Ishafvet nära Berings sund, alltså nära polcirkeln, före- 
kom en art, Rhodomela lycopodioides, hvars utveckling under 
en del af året nämligen vintern afstannade, för att sedan åter- 
upptagas, det vill med andra ord säga, en flerårig art, för 
hvilken hela året icke var behöfligt för att utveckla den be- 
höfliga mängden af vegetativa och den nödiga mängden af 
reproduktiva organ. Samma art förekommer också vid Spets- 
bergens nordkust, sålunda ungefär tretton breddgrader nord- 
ligare. Här är dess utveckling utsträckt till hela året. Här 
bär den en rikedom af propagativa organ vid samma tid, som 
den vid Sibiriens nordostkust hvilar. De litorala arktiska al- 
gerna har jag icke kunnat undersöka under vintern. Detär väl 
möjligt, att några af dessa t. ex. Urospora penicilliformis, Codio- 
hum Nordenskiöldianmwm, Enteromorpha compressa, E. minima 0. a. 
endast finnas under den tid den litorala regionen är fri från 
fast is under sommaren och att sålunda dessa äro ettåriga 
arter, som t. o. m. i dessa trakter kunna afsluta sin utveck- 
ling under en kort del af året. Alla äro det säkerligen icke. 
Bland sådana, om hvilka detta synes mig oantagligt, äro t. ex. 
Rhodochorton Rothii, Rhigoclonium riparium, Fucus evanescens. Vid 
Novaja Semljas kust har jag nämligen sett alla dessa tidigt 
på året, innan eller just som den landfasta isen bröt upp, fullt 
utvecklade. Jag måste antaga, att dessa arter legat innefrusna 
och täckta af is under vintertiden och återtagit sin vid isbild- 
ningen afbrutna utveckling, då de slutligen befriades från sitt 
kalla hölje. Att alger kunna frysa inne och sedan de blifvit 
frigjorda fortsätta sin utveckling har jag sett mycket tydliga 
bevis på i det arktiska området. I en lagun vid Pitlekaj, som 
under vintern bottenfrös, fans i ymnighet en Enteromorpha, 
hvilken jag i det följande kallar E. micrococca f. subsalsa. Då 
isen i lagunen smälte under slutet af juni månad låg denna 
växt 1 stora, såsom det tycktes liflösa massor på lagunens 
botten. Efter en kort tids förlopp började den emellertid ut- 
veckla sig kraftigt genom nya skotts bildning från de delar, 
som öfvervintrat. Då så är, kan det ju tänkas, att alla inom 
det arktiska området litorala arterna finnas året om och icke 
