VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. RTR 
LITHOTHAMNION SORIFERUM nob. 
L. fronde pilam in fundo liberam jacentem, sphericam vel subspheeri- 
cam, diametro usque 8 cm., colore roseo-purpuream formante, decomposito- 
subdichotome ramosissima; ramis e centro solido, exiguo, undique egredien- 
tibus, vel omnino liberis vel in planta adulta inferne plus minus coalitis, 
teretibus vel subcompressis, levibus, extremis elongatis, equalibus vel api- 
cem versus subattenuatis, apicibus rotundatis; conceptaculis sporangiferis 
superficialibus, numquam innatis, minutis, convexiusculis at parum promi- 
nentibus, infra apices ramulorum regiones fere definitas occupantibus, per- 
paucis vel numerosis; sporangiis quaternas sporas foventibus, 95 wu. longis, 
20 u. crassis. Tab. 1. 
Syn. Lithothamnion fasciculatum Kleen, Nordl. Alg. p. 11. 
Artbeskrifning. Yttre form. Växten bildar temligen regel- 
bundet klotformiga bollar, som nå en diameter af ända till 8 cm. 
och hafva en stark, mellan purpur- och rosenrödt stående 
färg. Jag har undersökt en stor mängd exemplar, men icke 
funnit något, som utbildat sig på eller omkring en sten eller 
något annat hårdt föremål. Den fasta centrala delen är såväl 
hos unga (tafl. 1, fig. 1, 2, 3, 5) som hos äldre, fullvuxna (fig. 4) 
individ obetydlig, visande, att en förgrening strax i växtens 
tidigaste utvecklingsskede inträder. Bålen är upprepadt sub- 
dichotomt grenig, med axlar af åtminstone tre ordningar. De 
från bålens centrum åt alla håll utgående grensystemen 
kunna till hela sin längd följas, ehuru de dock inåt äro mer 
eller mindre sammansmälta, hvilken sammansmältning upp- 
kommit under tillväxten. Grensystemen, af hvilka fig. 6—10 
visa några olika slag, äro än plattade med nästan handlikt 
utgående smågrenar, än omvändt pyramidformiga, hos större 
exemplar omkring 2—3 cm. långa. Hos typiskt utvecklade 
exemplar äro grenarna uppräta, jemntoppade, raka, hos andra 
utspärrade, mer eller mindre krökta, de af sista ordningen 
2—10 mm. långa, trinda eller något sammantryckta, antin- 
gen jemntjocka, afsmalnande eller svagt förtjockade mot spet- 
sen, med ändarna afrundade, 1,;—2,; mm. i diameter. 
Bålens bygnad. På brottytan af en gren visar sig alltid 
ett fastare centralt parti af större eller mindre omkrets. På 
ett genom slipning vunnet genomsigtigt tvärsnitt visar sig 
detta centralparti utgöras af en mycket tät väfnad af kan- 
tiga, isodiametriska celler med mycket små cellrum och myc- 
ket tjocka, dubbelkonturerade väggar; (fig. 12 och 15). Detta 
omgifves af talrika, temligen regelbundet koncentriska, mot 
hvarandra tydligt begränsade lager, liknande årsringarna i en 
dikotyledonstam, hvilka på tvärsnittet visa sig hvardera bil- 
dade af jemförelsevis storrummiga, i temligen regelbundna kon- 
