VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 125 
gar tjockare än hos nyssnämnda art. Cellernas tjocklek i me- 
diansnittet vexlar mellan 6 och 10 »., deras längd mellan 10 
och 22 p Ett tvärsnitt af en gren intages i centrum af ett 
lager af 5—6 kantiga celler med tjock, dubbelkonturerad mem- 
bran (fig. 5, 8, tafl. 3). Detta öfvergår utåt utan gräns i ett mer 
eller mindre mäktigt väfnadslager, hvars celler mer och mer i 
radiens riktning ordna sig i rader och under bibehållande af 
sin mångkantiga omkrets sträcka sig radiärt och få tunnare 
väggar. Utanför detta lager vidtager ett större eller mindre 
antal från hvarandra mindre starkt begränsade lager, bildade 
af i tvärsnitt qvadratiska eller rektangulära celler ordnade i 
temligen regelbundna såväl radiära som koncentriska rader. 
Då cellerna äro rektangulära, hafva dé ofta sin längdaxel vin- 
kelrätt mot radien (fig. 7, tafl. 3). Ytcellerna äro 1tangential 
riktning isodiametriska med afrundade cellrum, 5—7 p- i dia- 
meter. Väggens tjocklek uppgår till 2—4 ,. (fig. 10, tafl. 3). 
Fortplantningsorgan. Hos denna art känner jag endast 
'sporangie-konceptakler. Dessa äro mycket talrika, strödda 
såväl öfver utskotten till hela deras längd som på krustan 
mellan dessa utan synbar ordning. De äro små, 250—300 n. 
i diameter, svagt upphöjda öfver bålens yta, med konvext tak 
fig. 4, tafl. 3. Takets slemkanaler äro i genomskärning 5—06- 
kantiga, 7—10 mp. 1 diameter. Deras mynningsceller ej eller 
knappt märkbart olika de tillgränsande ytcellerna (fig. 11, 
tafl. 3). 
Sporangierna äro bisporiska. Denna uppgift stöder jag på 
undersökning af exemplar från vidt skilda delar af Ishafvet. 
Jag har aldrig bland de icke få sporangier, jag varit i tillfälle 
att se, funnit något, som innehållit mer än 2 sporer. Till 
form och storlek vexla de inom vida gränser. Ofta hafva 
de en päronlik eller utdraget päronlik, stundom en smal spol- 
likt cylindrisk, stundom nästan rent cylindrisk form. Bland 
dem jag mätt hafva somliga varit 30—90 pu. långa, 60 pu. tjocka, 
andra omkring 120 p. långa, 40 u. tjocka, åter andra 135—140 
sp. långa, 50—60 pu. tjocka o. s. v. (fig. 12, 13, 14, tafl. 3). 
Anmärkning vid synonymiken. Då jag första gången om- 
nämnde denna art från Ishafvet, gaf jag den namn L. calca- 
reum dertill förledd af Harv ey's beskrifning på Melobesia cal- 
carea i Phyc. Brit., hvilken i vissa afseende träffade in på åt- 
skilliga exemplar af dem, jag hemförde från Spetsbergen. Kleen, 
som sett dessa och funnit en i Nordlanden förekommande 
Lithothamnion-form identisk med Spetsbergs-formen, följde mitt 
exempel och angaf denna växt under namn L. calcareum. Vid 
