VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 129 
struktur föröfrigt kommer den dock närmare L. soriferum och 
de denna liknande arterna. Från L. glaciale skiljer den sig 
utom i struktur genom utskottens mindre tjocklek och mera 
cylindriska form samt genom sina 4-sporiga sporangier. Med 
L. soriferum eller L. Ungeri kan den icke förblandas. Yttre 
formen är olika och sporangierna öfverväxas. Namnet skall 
uttrycka, att den i karakterer står emellan L. glaciale och L. 
soriferum samt de med denna närmast beslägtade arterna. 
Lefnadsförhållanden. De exemplar, jag sjelf insamlat, äro 
tagna på 5—10 famnars djup stenbotten, på en plats med tem- 
ligen skyddadt läge. Här uppträdde den i spridda individ. 
I juni månad bär den vid Norges kust mogna tetrasporangier. 
Utbredning. Hittills endast känd från polarhafvets atlan- 
tiska område. Dess nordligaste fyndort är Karlsö under 70:de 
breddgraden. 
Fyndorter. Norska polarhafvet: Tromsö amt t. ex. vid Tromsö 
(Foslie) och Karlsö; Finmarken, vid Vadsö (Foslie). 
LITHOTHAMNION FLAVESCENS nob. 
L. fronde crustacea, arcte adnata; crusta tenuiore, vix 1 mm. crassa, e 
roseo flavescente, scabriuscula, limbo levi, subnitido, obsolete concentrice 
striato, margine subundulato, e cellulis majoribus formata; conceptaculis 
sporocarpiferis et sporangiferis in eodem specimine sparsis, illis depresso- 
conicis, apice perforatis, his demum innatis, creberrimis, magnis, diametro 700 
4. hemispheericis, prominentibus; sporangiis quaternas sporas foventibus, 
sporis maturis, 190—220 uu. longis, 50—100 wu. crassis. Tab. 6, fig. 1—7. 
- Artbeskrifming. Yttre form. Växten utbreder sig krustfor- 
migt på andra Lithothamnier t. ex. L. glaciale, L.compactum och 
på skal af Balanider. Krustan är hårdt tryckt till under- 
laget och lossnar icke från detta, tunn, knappt 1 mm. tjock, 
äldre alltid till största delen af sin yta ojemn, småknottrig 
och småfjällig. Ytans större eller mindre ojemnhet är för- 
öfrigt beroende af underlaget, efter hvilket den tätt smyger 
sig. Brämet är emellertid slätt, svagt glänsande, med få otyd- 
liga, koncentriska strimmor; kanten ojemn, grundt vågig. BSå- 
som yngre har krustan en svag rosenröd färg, hvilken seder- 
mera öfvergår 1 blekt brungult, hvilken färg tilltar, då växten 
dör, och i synnerhet starkt framträder i brottet (fig. 1). 
Bålens bygnad. Bålens undre koaxila system är svagt ut- 
veckladt, dess antikliner långsamt konvergerande mot matrix. 
På bålstycken, som äga en tjocklek af 0,3 mm., utgör detta 
omkring 25 up. Cellerna äro långsträckta, omkring dubbelt så 
långa som breda, i radialsnitt rektangulära eller romboidiska 
Bad III. 9 
