VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN, 145 
ning utgående, till omkretsen äggformiga, upprepadt greniga 
grensystem med knappt urskiljbar hufvudaxel; (fig. 3). Redan 
då dessa nått en längd af 2—3 mm., bära de mogna antheri- 
dier eller sporocarpier 1 olika utvecklingsstadier, från nyss 
anlagda till nästan mogna; (fig. 4—5). Vissa tetrasporangiebä- 
rande grensystem eller tetrasporangieställningar likna anthe- 
ridie- och sporocarpieställningarna och bära mogna tetraspo- 
rangier, redan då de nått en längd af omkring 2 mm.; (fig .6). 
Andra äro längre, mindre metamorfoserade med vissa axlar 
sterila, stadda i tillväxt och vidare förgrenande sig, under det 
de öfriga biaxlarna bära fåtaliga tetrasporangier. 
Dessa metamorfoserade, för reproduktionsorganens utbild- 
ning från höstplantan utvecklade grensystems slutliga öde 
känner jag icke bestämdt, men har anledning att antaga, att 
de, sedan de funktionerat, upplösas eller affalla. Emellertid 
träffar man då och då, ehuru sällsynt, under slutet af våren 
och försommaren exemplar, hvilka habituelt afvika från de 
vanliga vårplantorna deri, att de delar, som öfvervintrat, bära 
yfviga, lång- och rikgreniga, ej tydligt racemösa grensystem, 
hvilkas axlar efter hela längden äro besatta med glesa, mycket 
korta, trubbiga, stundom svagt klubblika utskott. Dessa synas 
mig tyda derpå, att dessa grensystem äro utväxta sporocarpie- 
ställningar, möjligen sådana, hvilkas carpogon af en eller annan 
orsak ej kommit till normal utveckling. Möjligt är också, att 
i vissa fall de för tetrasporangiernas bildning afsedda grensy- 
stemen kunna, sedan ett fåtal reproduktiva celler utvecklats, 
utbilda sig för vegetativt ändamål. 
Bålens bygnad. Fig. 7 utgör en del af ett tvärsnitt, fig. 
8 del af ett längdsnitt af bålens hufvudaxel nära basen hos 
ett äldre exemplar. Dessa visa, att bålens hufvudmassa ut- 
göres af en parenkymtös väfnad, hvars endokromlösa eller 
mycket endokromfattiga celler gradvis aftaga i storlek inifrån 
och utåt, der de omgifvas af ett från den innanför liggande 
väfnadsmassan skarpt afsatt kortikallager af små endokromrika 
celler. De pericentrala sifonerna äro liksom centralsifonen 
af obetydlig tjocklek. 
Fortplantningsorganen. Sporocarpierna äro ägglikt-urnefor- 
miga med kort hals. Sporerna hafva en päronlik form och 
äro omkring 100 /. långa och 50 ps. tjocka. Tetrasporangierna 
äro stora. Antheridierna äro smalt cylindriskt kägellika af 
mycket vexlande storlek, men i allmänhet nära basen omkring 
100 p. i diameter. 
Den andra bohuslänska Rhodomela-arten, J.E. Areschougs 
Ba III j 10 
