,. 
146 KJELLMAN, NOUNRA ISHAFVETS ALGELORA. 
Rh. subfusca f. extrateniensis vel normalis är tydligen identisk 
med Fucus subfuscus Woodw. Turn. Stackh. och Fl. Dan. och 
bör alltså heta Rhodomela subfusca (Woodw.) Ag. Den är vie- 
serligen en allmänt känd art, men för att dock påpeka de af- 
vikelser, den visar från föregående, lemnar jag på taflan 8 
figurer, som hänföra sig till den, och en beskrifning af bohus- 
länska exemplar. 
Första årets planta steril, enligt exemplar från Bohuslän, 
taget i december månad; (fig. 1). 
Växten svartnar helt och hållet vid torkning och fäster 
vid konservering hårdt vid papper. Axlarna bibehålla sin 
trinda form eller sammanfalla åtminstone knappt märkbart. Vid- 
fästningsorganet en callus, från hvilken utgå ofta flere vanligen 
olika starkt utvecklade axelsystem. Min beskrifning gäller ett 
enstammigt, glesgrenigt exemplar. En hufvudaxel är följbar 
endast ett stycke uppåt 1 bålen. Såsom förgreningselement 
synas mig kunna anges: 1:o korta, ungefär 5—6 mm. långa, 
cylindriskt syllika grenar; 2:o fastigiösa grensystem af samma 
längd som föregående, hvilkas hufvudaxel endast upptill bär 
några få sidoaxlar; 3:0 5—8 cm. långa, vanligen smalt lancett- 
lika grensystem, hvars hufvudaxel uppbär sidoaxlar af de båda 
förra typerna. Dessa element äro kombinerade på ett mer 
eller mindre tydligt racemöst sätt. Den racemösa anordnin- 
gen blir dock ofta svår att följa, emedan såväl hufvudstammen 
som hufvudaxlarna i första ordningens grensystem förr eller 
senare blir ourskiljbar, emedan ett grensystem af närmast 
högre ordning utbildar sig lika starkt som den relativa huf- 
vudaxeln ofvan grensystemets utgångspunkt. Skilnaden i 
tjocklek mellan axlar af närmast olika ordning är icke betyd- 
lig. De vexlingar i dessa angifna förgreningsförhållanden, jag 
iakttagit hos bohuslänska exemplar, inskränka sig dertill, att 
elementen 1 än äro talrikare, än mindre talrika än elementen 
2 och att elementen 3 stundom äro kortare än ofvan angifvits. 
Ett utseende liknande detta har växten alltid under som- 
maren. J. E. Areschoug har utdelat dylika i Alg. Scand. 
exsice. Ser. 2, N:o 57, insamlade under augusti. Det är en- 
dast undantagsvis, man träffar ett eller annat dylikt individ 
under vintern. 
Växten i vinterdrägt. Under vintern och den tidigare delen 
af våren har växten det utseende, som fig. 2 anger, hvilket 
uppkommit derigenom, att alla föreningselementen till större 
eller mindre del upplösts. Starkast resorberas elementen 1 
och 2. Dylika exemplar äro mycket vanliga vid bohuslänska 
kusten under vintern, december och januari månader. 
