VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 147 
Växten i vårdrägt. Fig. 3. Jfr Aresch. Alg. Scand. exsicc. 
Ser. 1, N:o 54. Från de öfvervintrade delarna utbildas under 
våren än spridda än något gyttrade grensystem, hvilka ut- 
bilda sporocarpier och tetrasporangier. Dessa äro upprepadt 
greniga med corymbös utveckling och nå en betydligare stor- 
lek hos denna art än hos föregående, innan spormognaden 
inträder. Åntheridier känner jag icke hos denna art. Exem- 
plar med mogna sporocarpier har jag tagit i maj, med mogna 
tetrasporer i april. 
Bålens bygnad. Figurerna 4 och 5, båda afbildande snitt 
af bålens nedre del, visa, att utanför sifonerna vidtar ett mäk- 
tigt lager storcelligt parenkym, uttill skarpt afsatt mot ett 
småcelligt också mäktigt väfnadslager, hvilket utan gräns öf- 
vergår 1 kortikallagret. Alla cellväggar äro tjocka. Det stor- 
celliga parenkymet är endokromlöst eller endokromfattigt, det 
småcelliga endokromrikt. 
Det är tydligt, att af dessa båda arter Eh. virgata icke har 
något att göra med Rh. lycopodioides. Deremot visar Rh. sub- 
fusca så stor likhet med vissa former af denna art, särskildt 
f. typica PB laxa, att det kan ifrågasättas, om de i sjelfva ver- 
ket äro specifikt skilda. Båda hafva mycket ofta blifvit för- 
blandade. All den s. k. Rh. subfusca, Kleen hemförde från Nord- 
landen och jag varit i tillfälle att se, tillhör otvifvelaktigt for- 
mer af Rh. lycopodioides och den växt från Spetsbergens kuster, 
som jag anfört under namn Rh. subfusca, måste jag nu er- 
känna vara en form af Eh. lycopodioides. Dylika exempel 
skulle kunna anföras många. Man kunde derför vara benägen 
att, såsom Gobi gjort, sammanföra dessa båda Rhodomelor och 
antaga Fh. subfusca såsom en sydlig form af den andra. An- 
märkningsvärdt är emellertid, att båda formerna fullt karak- 
teristiska förekomma vid Englands kuster och att Rhodomela 
subfusca vid Sveriges kust, den må växa på hvilka lokaler som 
helst, nära vattenytan eller på djupt vatten, är sig konstant 
lik och framför allt aldrig någonsin här uppträder under nå- 
gon tätgrenig compacta- eller densa-form, under det deremot Rh. 
lycopodioides vid Norges kust, då den växer så att den blottas vid 
ebb, regelbundet visar .sig under formen typica a compacta, der- 
emot i andra fall gerna antar utseendet af f. typica B laxa, hvil- 
ket sålunda visar, att dessa båda arter eller former variera på 
olika sätt. Vidare anser jag mig böra framhålla en olikhet 
emellan dem, som, så vidt mina undersökningar räcka, visat 
sig genomgående och konstant, den, nämligen, att Rh. lycopodi- 
oides, den må förekomma under hvilken af sina många, hvar- 
