VEG A-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 155 
vid torkning antaga en åt brunt gående färg. Den äger lik- 
som denna en tät plexus radicalis, bildad af de nedliggande, om 
hvarandra snodda nedre delarna af bålaxlarna, hvilka utsända 
korta, nästan hyalina, i spetsen med en flikig, sköldformig vid- 
fästningsskifva försedda rhiziner. Den är dock alltid 4-sifonig 
och öfvergår genom tydliga mellanformer 1 typisk P. urceolata. 
Jag har trott, att det är en dylik P. urceolata, Gobi sett från 
Ishafvet och bestämt till P. pulvinata J. G. Ag. Härför talar, 
utom Gobis bestämda uppgift, att den har 4 pericentrala sifo- 
ner, det att den bildar »zgiemlich dichte Bischel> — P. pulvinata 
J. G. Ag. är tätt tufvig, »cespites densissimi> — och att den af 
en så van algolog som Ruprecht kunnat benämnas P. 
roseola Ag. Jfr. Gobi, anf. st. sid. 26, not. 
Om P. urceolata Croall se under P. arctica. 
Lefnadsförhållanden. Växten är i polarhafvet egentligen 
och vanligen litoral, men förekommer också på den sublito- 
rala regionen och går till och med ned till dess undre gräns. 
I Finmarken har jag tagit den på 15—20 famnars djup, men 
allmännast fans den i nedre delen af den litorala regionen. 
Den sitter fäst än på andra alger än på sten och synes före- 
draga öppen kust, ehuru den äfven går in i det inre af djupa 
fjordar, der den dock icke enligt min erfarenhet når den fro- 
dighet, som på öppna ställen. Den växer spridd, ehuru stun- 
dom i rätt stora individmassor. Enligt Kleenh bär den i 
södra delen af Norska polarhafvet sporocarpier och tetraspo- 
rangier hela sommaren. Vid Finmarkskusten har jag funnit 
exemplar med dylika organ under slutet af juli och början 
af augusti. 
Utbredning. Arten tillhör polarhafvets båda florområden, 
men har en inskränkt utbredning inom det arktiska. Den går 
långt mot norr i Baffinsbay, der den skall vara funnen vid N. 
Lat. 73? 20' Sitt maximum af freqvens når den i Norska 
polarhafvet. Den vanligaste formen är f. typica; f. roseola kän- 
ner jag endast från Norska polarhafvets södra del. " 
Fyndorter: Norska polarhafvet: Nordlanden, allmän och ym- 
nig, Finmarken, allmän och ymnig i yttre hafsbandet, vid Maasö, 
Gjesver, Öxfjord samt vid Talvik och i Magerösundet. 
Murmanska hafvet: vid Ryska Lappmarkens och Cisuralska 
Samojedlandets kust. 
Hvita hafvet: sparsam (2?) 
Baffinsbay: antagligen temligen ymnig vid Grönlands 
vestkust, såsom vid Julianeshaab, Ameralik, Godthaab och vid 
Lat. N. 73? 20' Long. W. 57? 20', Egedesminde (?). 
