156 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
POLYSIPHONIA BrRoDLIAI (Dillw.) Grev. 
in Hook. Brit. Fl. 2, p. 328; Conferva Brodiei Dillw. Brit. Conf. t. 107. 
tf. Kitzimgi nob. 
f. parvula, circa 6 em. alta, crespitosa, densa. 
Fig. Polysiphonia Brodi:xi Kätz. Tab. Phyc. 14, '. 1. 
ft. Agardhii nob. 
Descer. Hutchinsia Brodixi « Ag. Spec. Alg. 2, p. 63. 
Exsice. Polysiphonia penicillata Aresch. Alg. Scand. exsice. N:o 64. 
tf. Lyngbyei nob. 
Descer. Hutchinsia Brodizxi Lyngb. Hydr. Dan. p. 109. 
Fig. D » > t. 33. 
a. lara nob. 
forma sequente robustior, penicillis ramulorum paucioribus, permag- 
nis, distantibus. f 
B. confluens nob. 
forma penicillis ramulorum ereberrimis, apicem axis primarii versus 
valde approximatis, confluentibus. 
Syn. Polysiphonia Brodixei Kleen, Nordl. Alg. p. 13. 
Anmärkning vid formbegränsningen. I Kleens på exemplar 
af denna art rika samlingar från Norska polarhafvet finnas tre 
utmärkta former och dessutom åtskilliga mellanformer mellan 
dem. Tyvärr har denna algolog icke lemnat några upplys- 
ningar om deras förekomst och lefnadssätt. Den form, hvilken 
jag benämnt f. Kiitzingii, liknar habituelt mycket en lågväxt 
Rhodomela lWycopodioides f. typica P laxa. Den öfverensstämmer i 
förgrening med den växt, hvilken Kätzing på anfördt ställe 
afbildat under namn P. Brodiei, på hvilken dock den diagnos, 
han i Spec. Alg. lemnar af en lika benämnd alg, föga träffar 
in. På detta ställe menas synbarligen samma form, som 
Agardh i Spec. Alg. beskrifver vid namn Hutchinsia penicillata. 
Forma Kiitzingii synes hafva växt i trånga, tätt bevuxna klipp- 
hålor inom litoral regionen, rika på Mytilus edulis och snäckor. 
Om Agardh med sin Hutechinsia Brodiei typica verkligen 
menat 'den vackra alg, som Areschoug i sitt exsiccatverk 
(N:o 64) utdelat under namn Polysiphonia penicillata, måste jag 
för tillfället lemna oafgjordt. Dock stämmer diagnosen väl in 
på denna. Åtskilliga exemplar från polarhafvet tillhöra tyd- 
ligen P. penicillata Aresch. Att denna svårligen kan uppfat- 
tas såsom en ungform till någon af de öfriga formerna, synes 
mig framgå deraf, att den är rikt fruktbärande. 
Den form, som jag benämnt f. Lyngbyei & laxa och som 
väl är att anse såsom typisk P. Brodicei, återgifves väl af den 
citerade figuren hos Lyngbye. Nära den står en gröfre form, 
