VEG A-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 159 
eller annorstädes i Ishafvet. I södra delen af Norska polar- 
hafvet är den funnen af Kleen. 
Fyndorter: Norska polarhafvet: Nordlanden vid ögrupperna 
Giver och Fleinveer. 
Grönlandshafvet : Spetsbergens kust utan närmare angifven 
lokal. 
POLYSIPHONIA FASTIGIATA (Roth) Grev. 
Fl. Edinb. p. 308; Ceramium fastigiatum Roth. FI). Germ. 3, p. 463. 
Deser. Polysiphonia fastigiata J. G. Ag. Spec. Alg. 2, p. 1029. 
Fig, > 2 Harv. Phyc. Brit. t. 299. 
Exsicc. > > Aresch. Alg. Scantl. exsicc. N:o 4. 
Syn. Conferva polymorpha Gunn. F1. Norv. 2, p. 92; fide. syn. 
» Wg. Fl. Lapp. p. 511. 
Hutchinsia fastigiata Lyngb. Hydr. Dan. p. 108. 
Polysiphonia » J. G. Ag. Spetsb. Alg. Bidr. p. 11. 
» > Aresch. Phyc. Scand. p. 278. 
> å J Kjellm. Spetsb. Thall. 1, p. 9. 
Lefnadsförhållanden. Växten tillhör det litorala området 
och synes nästan uteslutande hålla sig till Ozgothallia nodosa 
såsom det föremål, på hvilket den är fäst. Då den, såsom 
stundom händer, växer på lösryckta bitar af denna art, förda 
till djupt (10—15 famnars) vatten, blir den mindre tätgrenig, 
finare, längre och mindre qvastlik, hvarjemte axlarna afsmalna 
starkare mot spetsen. Dylika med den typiska formen habi- 
tuelt ganska olika exemplar har jag funnit vid Maasö i Fin- 
marken. Den är en pelagisk form, skyr åtminstone djupa fjor- 
dar och är något sällskaplig. Enligt Kleen bär den i södra 
delen af Norska polarhafvet sporocarpier och tetrasporangier 
under hela sommaren. Vid Finmarkskusten förekom den med 
sporocarpier under augusti, september och oktober månader, 
med tetrasporangier under augusti. 
Utbredning. Maximum af freqvens har arten i Norska po- 
larhafvet. > Från Baffinsbay är den uppgifven af Lyngbye. 
Huruvida den verkligen växer annorstädes i Ishafvet, synes mig 
ännu osäkert. Den anses visserligen förekomma i Grönlands- 
hafvet vid Spetsbergens kust. Sjelf har jag också träffat den 
här, men aldrig vidvuxen utan blott uppkastad på stranden 
och antagligen drifven dit söderifrån. Möjligen är också detta 
fallet med de exemplar af arten, hvilka hemfördes från samma 
trakt af Torellska expeditionen 1861. Den är icke ens anmärkt 
i Hvita hafvet. Dess nordligaste säkra fyndort måste tills- 
vidare Gjesver strax norr om 71? N. Lat. anses vara. 
