VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 167 
Maximum af freqvens synes den hafva i Hvita hafvet. Jfr. 
Gobi,vanf. st. 
Fyndorter : Norska polarhafvet: Finmarken, vid Maasö, spar- 
sam och lokal. 
Grönlandshafvet: Spetsbergens nord- och nordvestkust, spar- 
sam och lokal. 
Murmanska hafvet: Novaja Semljas vestkust, sparsam och 
lokal. 
Hvita hafvet: allmän och ymnig. 
Kariska hafvet: Uddebay vid Novaja Semljas ostkust, 
sparsam. 
CHANTRANSIA DaviEsti (Dillw.) Thur. 
in Le Jol. List. Alg. Cherb. p. 106. Conferva Daviesii Dillw. Brit. Conf. 
Intr. p. 73. 
Descr. Callithamnion Daviesii J. G. Ag. Epicr. p. 8. 
Fig. > > Harv. Phyc. Brit. t. 314. 
Syn. OChantransia Daviesii Kleen, Nordl. Alg. p. 16. 
Lefnadsförhållanden: Arten växer spridd, fäst på litorala 
alger, såsom Corallina och Cladophora-arter m. fl. I Ishafvet 
bär den sporer åtminstone under juli, augusti och september. 
Utbredning. Hittills känd endast från polarhafvets atlan- 
tiska område, i hvars södra del den har sitt maximum af fre- 
qvens. Dess nordligaste fyndort är Öxfjord i Finmarken vid 
Altensfjordens mynning, ungefär Lat. N. 702. 
Fyndorter: Norska polarhafvet: Nordlanden, allmän och ym- 
nig, Finmarken, vid Öxfjord, lokal, sparsam. 
CHANTRANSIA VIRGATULA (Harv.) Thur. 
in Le Jol. List. Alg. Cherb. p. 106. Callithamnion virgatulum Harv. in 
Hook. Brit. F1. 2, p. 349. 
f. Farlowii nob. 
Descer. Trentepohlia virgatula Farl. New. Engl. Alg. p. 109. 
Fig. > » » t: 10-83 
Anmärkning vid artbestämmingen. I framställningen af släg- 
tet Chantransias Wafsarter råder mycken förvirring. Nästan 
hvarje författare afviker från de öfriga i uppfattningen af de 
särskilda arterna och synonymiken är derför i högsta grad 
intrasslad. I Norska polarhafvet finnes det utom de båda förut- 
nämnda två andra Chantransia-arter, af hvilka den ena utan 
tvifvel är identisk med den, hvilken Farlow på angifvet 
ställe afbildat och benämnt Tr. virgatula Harv., den andra 
