174 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
kenhet, synbarligen vid olika tillfällen och af olika personer 
samlade exemplar af en Delesseria, hvilken fått namnet D. 
alata. Somliga af dessa öfverensstämma mycket väl med den 
citerade figuren hos Kätzing, andra närma sig mer åt D. 
alata. Från denna senare afvika dock alla genom mera ut- 
spärrade grenar, hvilka vid basen aldrig äro så snedt urrin- 
gade som hos nämnda art och 1i följd deraf äro mera regel- 
bundet jemnbreda eller utdraget viggelika än hos denna. Dess- 
utom äro grenarna alltid och framförallt de af sista ordningen 
tydligt, stundom tätt sågade. Det synes mig derför vara utan 
allt tvifvel, att de grönländska exemplaren icke äro att hän- 
föra till D. alata, utan tillhöra D. denticulata Mont., hvilken 
måste uppfattas såsom en från D. alata skild art och som har sin 
närmaste samslägting i den från Stilla oceanen kända D. spi- 
nulosa Rupr. J. G. Ag., om den icke rent af är identisk med 
denna. Att draga några gränser mellan dem är svårt. Mon- 
tagne har sjelf förklarat sin art identisk med D. spimuosa. 
Ruprecht anger D. spimadosa stå nära D. alata f. denticulata, 
men afvika genom dei kanten krusiga bålgrenarnas ringa bredd. 
genom mera frånstående, nästan rätvinkligt utgående nedre 
biaxlar, genom någon olikhet med hänsyn till sidonerverna, 
som jag ej rätt fattar, och genom något längre nedåt från axel- 
spetsarna gående tetrasporutveckling. Hvad bålens bredd be- 
träffar, så vexla de grönländska exemplaren mycket, från 4 
mm. till 1,5 å I mm. och än mindre, om, såsom synes mig an- 
tagligast, D. alata B angustifolia Lyngb. är en smal form af 
denna art. Bredare exemplar från Grönland hafva ofta tydligt 
krusig kant. Grenarna ifro i allmänhet starkt frånstående och 
på åtskilliga exemplar af D. denticulata bilda de nedre en rät 
eller nästan rät vinkel mot bufvudaxeln. ”PTetrasporutvecklin- 
gen börjar och sträcker sig hos D. denticulata längre ned än 
hos D. alata. Jfr Rupr. Alg. Och. sid. 244. 
J. G. Agardh hyser vissa betänkligheter att identifiera D. 
spinulosa och D. denticulata, hufvudsakligen på den grund att 
den senare, såsom den blifvit afbildad af Kätzing, saknar de 
mikroskopiska sidonerver, hvilka finnas hos D. spinulosa. Det 
må dock märkas, dels att i den diagnos på arten, som hos 
Kitzing åtföljer figuren — anf. st. sid. 6 — uttryckligen säges: 
»segmentis.... a costa ad margines venis obliquis percursis» 
och att sidonerverna hos grönländska exemplar af D. denticu- 
lata alltid och särskildt hos bredare, sterila exemplar äro tyd- 
liga vid mikroskopisk undersökning, stundom t. o. m. synliga 
för obeväpnadt öga. Jag anser derför, att så vidt dessa begge 
