180 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
Fam. Squamariacee (Zanard.) Hauck. 
Meeresalg. p. 13; Zanard. Synops. p. 133, sec; J. G. Ag. Spec. Alg. 2, p. 485; 
lim. mut. 
Gen. Peyssonnelia Desne. 
Pl. Arab: p. 168; Class. p. 114. 
PEYSSONNELIA DuUBYI Crouan. 
Ann. d. Sc. p. 368. 
Deser. Peyssonnelia Dubyi J. G. Ag. Epicr. p. 384. 
Fig. > >» VERDV. EByYyC: BIL 0 då. 
Syn. Peyssonnelia Dubyi Dickie, Alg. Sutherl. 1, p. 142. 
> > Kleen, Nordl. Alg. p. 15. 
Lefnadsförhållanden. Vid Norges polarhafskust funnen på 
mycket djupt vatten utomskärs. Under senare delen af som- 
maren är den här steril. Vid bohuslänska kusten utbildar 
den reproduktionsorgan i riklig mängd under vintern. I Baf- 
finsbay är den enligt Dickie tagen på 12—15 famnars djup, 
vidfäst sten. 
Utbredning. Växten är känd från södra delen af Norska 
polarhafvet och från Baffinsbay. Dess nordligaste fyndort är 
Kap Adair vid ostkusten af Baffins land, ungefär Lat. N. 71”. 
Fyndorter: Norska polarhafvet: Nordlanden, spridd och tem- 
ligen sparsam. 
Baffinsbay: Kap Adair. 
Gen. Petrocelis J. G. Ag. 
Spec. Alg. 2, p. 489. 
PETROCELIS MIDDENDORFFI (Rupr.) nob. 
Cruoria Middendorffi Rupr. Alg. Och. p. 329. 
Descr. Cruoria Middendorffi Rupr. 1. e. sub Oruoria pellita. 
Fig. > pellita > >» ot. 18, fig. ab. 
Anmärkning vid arten. Vid Finmarkens kust har jag fun- 
nit en Petrocelis-art, som mycket väl öfverensstämmer med 
den från Ochotska hafvet, hvilken Ruprecht på anf. st. be- 
skrifver och afbildar. Han jemför den och detta fullt befo- 
gadt med Cruoria pellita Harv. Phyc. Brit. tafl. 117, men anger, 
att den ochotska växten i åtskilligt afviker från den engel- 
ska. Detta stämmer väl med mina iakttagelser. De olik- 
heter, som finnas mellan den engelskt-franska Petrocelis cruenta 
och Ruprechts Cruoria Middendorffi, äro enligt mitt förme- 
