a 
VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 183 
ymnigt slem sammanhållna, men lätt från hvarandra vid press- 
ning skiljbara cellrader. Dessa äro oftast enkla och i olika 
delar af bålen olika. Somliga äro jemförelsevis långa (omkr. 
250 pp.) och smala (6—8 wu.) bildade af talrika, 15—20, cylin- 
driska celler, hvilka äro ända till dubbelt så långa som tjocka. 
Dessa håller jag för att vara vegetativa cellrader (fig. 1,3). I 
andra delar af bålen har jag funnit flere af de vertikala cell- 
raderna hafva det utseende, som fig. 7 och 8 angifva. Från 
toppceellen eller från ledcellerna utgår en, stundom till och med 
från samma ledceell två hårlika bildningar. Dessa bildningar 
likna så mycket trichogyner, att jag ansett mig böra fatta dem 
såsom sådana. Åter andra delar af bålen, som kunna äga ett 
jemförelsevis ej ringa omfång, bildas uteslutande af vida kor- 
tare, tjockare och mera intensivt färgade vertikala cellrader 
(fig. 2). Dessa cellrader äro enligt regeln icke ens hälften så långa, 
som de vegetativa. . Vanligen äro de omkring 100 p. långa. 
Äfven de horisontela cellrader, som uppbära dem, äro något 
olika dem, från hvilka de vegetativa cellraderna utgå. Deras 
celler äro längre och mera starkt endokromhaltiga. Atti dessa 
cellrader sporer alstras, kan ej gerna betviflas. Fig. 4—6 ange 
detta bestämdt. De äro sålunda enligt mitt förmenande cysti- 
dier. Huru de uppkommit, kan jag ej afgöra. Två fall synas 
mig möjliga: det ena, att de anläggas oberoende af en befrukt- 
ningsakt och att de efter öfverförandet af det befruktande 
ämnet från trichogynerna utveckla sig till cystidier, eller ock- 
så, att genom trichogynernas befruktning från de cellrader, af 
hvilka dessa uppbäras, horisontela, långcelliga, endokromrika 
cellrader utvecklas, som å sin sida utbilda cystidieraderna. 
Något organ, som skulle kunna anses afsedt att öfverföra det 
befruktande ämnet från trichogynerna till carpogonen, har jag 
icke sett. Möjligt är dock, att de horisontela cellraderna kunna 
utföra denna funktion. 
Mogna sporer äro omkring 10 p. i diameter. 
Utom dessa organ har jag funnit bildningar, sådan som 
fig. 9 anger. Af hvad art dessa äro, kan jag ej afgöra. Möj- 
ligen kunna de vara unga tetrasporangier, som ännu ej under- 
gått delning. 
Jag har tillfälligtvis anträffat denna lilla växt i mycket ringa 
mängd på stenar, öfvervuxna med Lithoderma fatiscens. Det 
material, öfver hvilket jag förfogar, är ringa och, alldenstund 
det är torkadt, föga lämpligt för en närmare undersökning. 
Är den tolkning, jag gjort af de särskildta delarna, riktig, så 
kan växten icke föras till något mig bekant Squamariace-slägte. 
