2 
VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 185 
Gen. Rhodophyllis K iitz. 
Bot. Zeit. 1847, p. 23. 
RHODOPHYLLIS DicHOTOMA (Lepech.) Gobi. 
Algenfl. Weiss. Meer. p. 35. Fucus dichotomus Lepech. Commen. Pe- 
trop. p. 479, t. 22. 
Descr. Rhodophyllis veprecula J. G. Ag. Epicr. p. 362. 
Fig. » > Kätz. Tab. Phyc. 19, t. 52. Ofr, tab. nostra 12, 
fig. 3. 
Exsicc. > 3 Kjellm. in Aresch. Alg. Scand. exsicc. N:o 404. 
Syn. Calliblepharis ciliata Dickie, Alg. Sutherl. I, p. 142. 
2 > Kleen, Nordl. Alg. p. 14. 
Chondrus crispus £ pumilus Lyngb. Hydr. Dan. p. 16. 
Ciliaria fusca Rupr. Alg. Och. p. 251. 
Fucus pumilus F1. Dan. t. 1066. 
Rhodophyllis dichotoma Gobi, Algenfl. Weiss. Meer. p. 35. 
> veprecula J. G. Ag. Spetsb. Alg. Bidr. p. 10. 
. > Croall, F1. Disc. p. 459. 
> > Kjellm. Spetsb. Thall: 1, p. 16; Algenv. 
Murm. Meer. p. 16. 
Rhodymenia ciliata Post et Rupr. Ill. Alg. p. II. 
> jubata Nyl. et Seel. Herb” Fenn. p. 74. 
Spheerococcus ciliatus £ fuscus Lyngb. Hydr. Dan. p. 13. 
Lefnadsförhållanden. Arten är en på djupare delar af den 
sublitorala regionen (5—20 famnars djup) förekommande alg. 
Den trifves bäst på grus- och sten- samt skalbotten, men sitter 
företrädesvis fäst på de alger, i hvilkas sällskap den växer, så- 
som Laminarier, Delesseria sinuosa, Ptilota pectinata o. a. Den 
är kraftigast och mest typiskt utvecklad på öppen kust, men 
går äfven in 1 djupa fjordar, hvarest den dock ej sällan antar 
ett från den pelagiska formen mycket afvikande utseende. På 
taflan 12 har jag låtit afbilda ett dylikt exemplar från det inre 
af Altenfjorden vid Finmarkens kust. Understundom växer 
den sällskaplig i rätt stora individmassor, vanligen dock spridd 
såsom en underordnad beståndsdel i vissa algformationer, så- 
som Laminarie- och Coralline-formationen. Vid Nordlanden bär 
den sporocarpier i juli och augusti, vid Novaja Semljas vest- 
kust i slutet af juni och under juli, vid Spetsbergen under 
augusti. Exemplar med tetrasporangier har jag tagit vid No- 
vaja Semlja under juli. 
Utbredning. "Tillhör polarhafvets såväl atlantiska som ark- 
tiska florområde. Inom det senare har den en vidsträckt ut- 
bredning. Maximum af freqvens når den dock i nordliga de- 
len af Norska polarhafvet och i Hvita hafvet. Dess nordligaste 
