198 EJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
synes mig nämligen icke att betvifla, att f. robusta är Lepe- 
chins i Comment. Petrop., tafl. 23, afbildade Fucus gramini- 
folius och f. ramosa samme auktors på taflan 20 återgifna Fu- 
cus tubulosus. Gobi är visserligen af den mening, att F. gra- 
minifolius är en H. ramentacewm, men antar deremot Fucus tu- 
bulosus, hvilken af J. G. Agardh och Ruprecht äfven hän- 
föres till denna art, att vara Dumontia filiformis. Detta antagan- 
de stöder Gobi på den likhet, som finnes emellan Lepechins 
figur af Fucus tubulosus och Harveys figur af Dumontia filifor- 
mis i Phyc. Brit. Att detta stöd betydligt försvagas genom den 
figur, återgifvande ett säkert exemplar af Halosaccion ramentace- 
um från Spetsbergen, som jag lemnar på tafl. 13, fig. 4, hvilken 
figur nästan skulle kunna anses vara en kopia af den ifrågava- 
rande Lepechins, är lätt att inse. Då emellertid ännu någon 
osäkerhet kan anses råda om Lepechins båda Fucus-arter 
och då dessutom Lepechins benämningar, om dessa s. k. 
Fucus-arter äro identiska med de ifrågavarande Halosaccion- 
formerna, äro olämpliga och vilseledande, emedan hos ingen 
af dem bladen äro platta, gräsbladlika, utan hos båda tubulösa, 
ehuru väggen har en fastare bygnad hos den ena än hos 
den andra, så har jag ansett mig böra välja nya namn för de 
urskilda formerna, dock med uttryckligt angifvande, att det 
synes mig högst sannolikt, att Halosaccion ramentaceum f. ro- 
busta mihi är identisk med Fucus graminifolius Lepech. och f. 
ramosa mihi densamma som Fucus tubulosus Lepech. 
Lefnadsförhållanden. Formen densa är i Norska polarhafvet 
litoral, inom öfriga delar af Ishafvet liksom artens öfriga for- 
mer, såvidt min erfarenhet sträcker sig, sublitoral; f. robusta 
och f. ramosa a major och antagligen äfven f. subsimplex kunna 
anses företrädesvis pelagiska; f. densa är äfven den rikast ut- 
vecklad på öppen kust, men går dock äfven in i djupa fjor- 
dar; f. ramosa 3 minor är deremot en inomskärsform, mest 
typiskt utvecklad i fjordar med lös grus- och småstensbotten. 
Den håller sig vanligen på föga djup, 1—4 famnar, under det 
de större kraftigare pelagiska formerna ofta träffas på ett djup 
af 6—10 famnar. Den litorala formen, f. densa, förekommer 
sällskaplig, de öfriga växa 1 spridda exemplar, ofta utgörande 
element i Laminarie-formationen. 
Vid Spetsbergens nordkust finnes växten hela Vintern 
igenom, än och ofta med affallna prolifikationer, än med pro- 
lifikationer under utveckling från de qvarvarande delarna, 
detta särskildt under mars månad, än med qvarsittande äldre, 
tetrasporangiebärande prolifikationer. Sin högsta utveckling 
