VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 229 
camum är större, mera tufvig, med en mera åt violett dragande 
färgton, har längre celler — ända till 10 gånger så långa som 
tjocka — och sista ordningens grensystem färre, längre, flacci- 
dare, med längre och finare sidogrenar. Formen corallina 
skiljer sig från hufvudformen derigenom, att i hufvudaxelns 
och långgrenarnes toppar grenar och grensystem äro tätt ho- 
pade i täta, knopplika gyttringar, och derigenom, attfrån fler- 
talet af hufvudaxelns och långgrenarnes ledceller utgå fyra 
grensystem. Härigenom sluter den sig till A. cruciatum, från 
hvilken den är skild genom längre celler, finare, mera för- 
längda, slakare grenar af sista ordningen och derigenom, att 
tetrasporangierna icke sitta vid basen af kortgrensystemen er- 
sättande dessas grenar af första ordningen, utan på dessa 
grensystems biaxlar af första ordningen representerande axlar 
af andra ordningen. 
Från den förutsättningen, att ÅA. plhumula egentligen tillhör 
Atlantiska oceanen och Medelhafvet och att den i Ishafvet 
skulle förekomma mera sällsynt och mindre yppig, sluter 
Gobi, att arten invandrat till Ishafvet och starkt förändrats. 
Huru härmed förhåller sig är naturligtvis omöjligt att med 
bestämdhet afgöra, men för min del skulle jag vara benägen 
att omfatta en alldeles motsatt åsigt, att nämligen ÅA. boreale 
är en 1 Ishafvet uppkommen form och ÅA. plumula m. f. ur 
denna utgångna arter, som utbildat sig söderut. A. boreale 
har en så vidsträckt utbredning i polarhafvet, att den svårligen 
kan antagas vara invandrad. TI alla de delar af polarhafvet, 
som jag undersökt, har jag funnit den ållmänt spridd. Sant är, 
att den ofta är föga yppig och sällan uppträder i större indi- 
vidmängd. Att dock detta icke alltid är fallet, har jag ofvan 
påpekat och redan angifvit i Spetsb. Thall. 1, p. 27. Hvad 
beträffar A. plumula, så må till en början anmärkas, att det 
är svårt att ur de gängse beteckningssätten få någon bestämd 
kunskap om en arts freqvens, hvarjämte jag tillika må be- 
känna, att jag om särskildt denna arts förekomst känner föga. 
Areschoug säger den vid Skandinaviens kust vara »minime 
infrequens», hvilket jag, om jag finge stödja mig på min egen 
erfarenhet, skulle vilja öfversätta så, att den liksom Å. boreale 
är allmänt spridd, men sällan eller aldrig uppträder i större 
individmassor och sällan i yppighet går öfver denna art, då 
den är som yppigast utvecklad. Vid Storbritanniens kust är 
arten »not uncommon» enligt Harvey och detta behöfver ej 
tolkas på annat sätt än att arten är mera allmänt spridd. 
Vid Frankrikes nordvestkust, vid Cherbourg, är den enligt 
