VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 233 
Beskrifning af f. globosa. Växten bildar nästan klotfor- 
miga, täta, fasta knippen, hvilka äro omkring 2 mm. i diame- 
ter och hafva en åt violett gående färg (fig. 9). Dess basal- 
del utgöres af tätt sammanfiltade, krypande, greniga celltrådar 
(fig. 10). Från dessa utgå radiärt jemntoppade, täta, mycket 
tätt sammanträngda grensystem (fig. 11). Dessa hafva en kort, 
mer eller mindre böjd hufvudaxel, vid basen omkring 14 p. 
tjock, hvilken bildas af svagt tunnformiga celler, som äro unge- 
fär lika långa som tjocka. Denna upplöser sig 1 ett mer eller 
mindre tätt knippe af grenar, hvilka vid sin utgångspunkt äga 
ungefär samma tjocklek som hufvudaxeln eller de biaxlar, från 
hvilka de utgå, men afsmalna jemnt och starkt mot spetsen, 
så att de här äro knapt hälften så tjocka som nedtill. Upp- 
åt förlängas också cellerna, så att de från att nedtill i dessa 
axlar vara svagt tunnformiga och ungefär lika långa som tjocka, 
blifva rent cylindriska och 3 gånger längre än tjocka (fig. 12, 
13). Sällan äro dessa grenar enkla, oftast utsända de närmare 
basen en eller två och ofvan midten två eller flere upprätta, 
tilltryckta, af cylindriska celler bildade sidoaxlar, hvilka nå 
samma höjd som deras resp. hufvudaxel och afsmalna liksom 
denna, ehuru svagt, uppåt. De tetrasporangiebärande grenarne 
synas anläggas subapikalt såsom hos den typiska formen. Från 
denna skiljer den sig genom sitt växtsätt, sin rikligare förgre- 
ning och genom cellernas olikhet till form, längd och tjocklek 
i bålens öfre och nedre del. 
Lefnadsförhållanden. Hufvudformen är litoral eller subli- 
toral. I förra fallet bildar den en mer eller mindre tät matta 
af stundom ganska stort omfång på klipphällar blottade vid 
ebb, i senare fallet lefver den på 3—4, stundom på 5—15 fam- 
nars djup, än mattformigt utbredd på stenar, än i små tofsar 
fäst på alger. Den uppträder så väl på öppen kust, som i det 
inre af djupare fjordar, stundom sällskaplig i stora massor, på 
rätt betydliga sträckor bestämmande vegetationskarakteren. I 
full tetrasporutveckling har jag aldrig funnit den i polarhafvet. 
Förmodligen bär den sådana organ under de tider, då jag icke 
haft tillfälle att här undersöka den, vintern, våren eller hösten. 
Att döma af det fåtal abnormt utbildade, såsom det tyckes 
efter den egentliga tetrasporbildningstiden framkomna tetra- 
sporangier, som jag sett hos exemplar från Spetsbergen, skulle 
här tiden för tetrasporbildningen försiggå under våren d. v. s. 
maj eller juni. ; 
Formen globosa har jag funnit på öfre delen af den lito- 
rala regionen på för starkt vågsvall utsatta ställen. 
