VEG A-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 239 
f. typica. 
Descr. Porphyra laciniata Thur. in Le Jol. Liste Alg. Cherb. p. 100—101. 
Fig. > > Harv; Phyc: Brit. t. 92. 
Ezxsicc. > > Aresch. Alg. Scand. exsicc. N:o 116. 
f. umbilicalis DL. (Kleen.) 
Nordl. Alg. p. 23. Ulva umbilicalis L. Spec. Pl. 2, p. 1163. 
Descer. Ulva umbilicalis Lyngb. Hydr. Dan. p. 28. 
Exsice. Porpbyra laciniata f. b. Aresch. Alg. Scand. exsicc. N:o 260. 
Syn. laciniata Aresch. Phyc. Scand. p. 404. 
Gobi, Algenfl. Weiss. Meer. p. 50. 
> > Kleen, Nordl. Alg. p. 23; excl. var. lineari et 
vulgari. 
umbilicata Rupr. Alg. Och. p. 393. 
» vulgaris Nyl. et Seel. Herb. Fenn. p. 75. 
Ulva umbilicalis Gunn. Fl. Norv. 2, p. 121. 
? » Wg. Fl. Lapp. p. 506; excl. var. 
Anmärkning vid formuppfattningen. Thuret har framhållit, 
att hvad som af algologiska författare framställes under namn 
P. Uinearis, P. vulgaris aller P. purpurea och P. lacimata än så- 
som skilda arter än såsom former af samma art i sjelfva ver- 
ket är samma växt i olika utvecklingsstadier; Jfr Thur. anf. 
st. Då så är, böra namnen P. linearis, vulgaris och purpurea 
alldeles utgå. Såsom en särskild form af P. laciniata bör en- 
ligt min mening den under namn Ulva umbilicalis eller U. um- 
bilicata beskrifna växten uppfattas. Den är biologiskt och mor- 
fologiskt olik EE P. laciniata. För nordiska algologer är 
den väl känd och har af Lyngby e .anf. st. blifvit fullt igen- 
känneligt beskrifven. 
Lefnadsförhållanden. Arten växer inom tidvattensområdet, 
f. umbilicalis i dess öfversta del, alltid fäst på klippor och ste- 
nar, f. typica längre ned, ofta fäst på sten, men också ofta på 
alger. De förekomma båda på så väl öppen som skyddad 
kust, f. umbilicalis dock helst på öppna ställen. Den är något 
sällskaplig och förekommer stundom i så stora massor, att den 
bidrager till vegetationskarakteren. Båda formerna bära pro- 
pagationsorgan vid Norges polarhafskust under juli och augu- 
sti månader. 
Utbredning. Arten tillhör säkert egentligen polarhafvets 
atlantiska florområde, der den har sitt maximum af freqvens, 
men är också anmärkt i de tillgränsande delarne af det arkti- 
ska florområdet. Dess nordligaste säkert kända fyndort är Gjes- 
ver vid Norges nordkust, ungefär Lat. N. 71”. ; 
Fyndorter : Norska polarhafvet: Nordlanden, allmän och ym- 
