ova KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
detta är, ju mindre längd hafva rhizinerna. Ofta har jag fun- 
nit dessa subdichotomt eller subtrichotomt förgrenade. 
Stipes, d. v. s. den icke sporofyllbildande cauloiddelen, är 
alltid kort, oftast 1—4, sällan ända till 6 em. lång, trind eller 
upptill mycket svagt sammantryckt, hos gamla exemplar ända 
till 3 mm. i diameter (tafl. 25, fig. 12). 
Rhachis, eller den sporofyllalstrande cauloiddelen, är längre, 
ju äldre växten är. Hos vissa af de exemplar, jag undersökt, 
har den en längd af ända till 15 cm. Den är efter hela sin 
längd mer eller mindre sammantryckt, mest i den för tillfället 
sporofyllbärande delen, der tvärsnittet bildar den smalaste el- 
lipsen med längsta långaxeln. Ofvan sporofyllerna afsmalnar 
den hastigt och öfvergår tvärt i kostan. Jfr tafl. 25, fig. 13—15. 
Äfven på gamla exemplar är rhachisdelen lätt att skilja från 
stipes. Den bär nämligen efter hela sin längd ärr efter affallna 
sporofyller, hvilka ärr nedtill sitta glest, uppåt mycket tätt, 
bildande små upphöjningar på en längs hvardera sidan af rha- 
chis löpande kant. 
Laminan är jembredt lancettlik. Med hänsyn till basens 
form liknar laminan den hos A. esculenta f. musefolia. Exem- 
plar med längre lamina än omkring 1 meter har jag icke funnit. 
Hos äldre individ är laminans bredd på det bredaste stället 
vanligen 4—8 cm.; jag har dock sett exemplar med 11—12 cm. 
bred lamina. Hos yngre exemplar är laminan rikt veckad och 
vågig, hos äldre mera slät och då tillika af fastare konsi- 
stens. Laminan är tunnare än hos ÅA. esculenta f. typica, mera 
lik den hos ÅA. membranacea (tafl. 20 och 21). 
Kostan är bred, starkt upphöjd, än lika mycket på båda 
sidor, än öfvervägande på den ena, utan gräns utlöpande i 
laminan (tafl. 25, fig. 10). 
Sporofyllerna äro utdraget jembredt tunglika, hos yngre 
exemplar kortare, hos äldre ända till 20 cm. långa med en 
bredd, som under spetsen vanligen uppgår till 1,5 stundom 
till 2,5 em. De afsmalna starkt, men jemnt mot basen och 
öfvergå nästan omärkligt i ett 2—4 mm. långt skaft. Såsom ste- 
rila äro de till större delen af sin längd membranösa och äf- 
ven då zoosporangierna nått sin utveckling, vida mindre tjocka 
och fasta än hos ÅA. esculenta. De äro alltid rikt vågiga och 
nästan alltid nedtill spiralvridna i flere hvarf. De först ut- 
vecklade sitta glest, tydligt åtskilda, de följande äro tätt sam- 
manträngda. Hos äldre individ äro de mycket talrika, tätt 
knippade, stundom 60 eller flere hos samma individ. Sorus 
sträcker sig från basen af sporofyllerna till ungefär två tredje- 
PRESS 
