+ 
bo 
76 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
är laminan tunt membranös, tätt vågig, torkad temligen 
spröd. Vid torkning antar den en mörkbrun, åt sotbrunt 
gående färg. 
Kostan är upphöjd, stundom nästan plankonvex, oftast 
bikonvex, i genomskärning elliptisk, hos äldre exemplar om- 
kring 7 mm. bred, 3 mm. tjock (tafl. 25, fig. 23, 24). 
Sporofyllerna äro jembredt spadlika, kortskaftade, såsom 
sterila tunt membranösa, omkring 10—20 cm. långa och nära 
den afrundade spetsen knapt 2 cm. breda. Sorus intar halfva 
eller två tredjedelar af längden och är upptill omgifven af en 
smal kant. Den sorusbärande delen är jemförelsevis tunn, 
membranöst pergamentartad. Sporofyllerna äro temligen få 
(20—30) utvecklade på samma gång på samma exemplar, och 
sitta något glest, de hvarje gång först utvecklade glesare, än 
de sedan utbildade (tafl. 22). 
Zoosporangierna äro cylindriskt klubblika, 35—060 ju. långa, 
10—12 pu. tjocka. Parafyserna äro klubblika med ett tydligt, 
nedtill något utvidgadt skaft. Den utåtvettande delen af mem- 
branen är starkt förtjockad. Skaftets längd uppgår vanligen 
till 45 pu, klubbhufvudets till 60 pu, det senares tjocklek till 
omkring 10 pu. 
Med hänsyn till sin anatomiska bygnad kommer arten 
närmast föregående. Med denna öfverensstämmer den också 
beträffande cauloiddelens, sporofyllernas och kostans form, 
men afviker bestämdt och, såvidt jag kunnat finna, konstant 
med hänsyn till laminans form. Redan hos unga, exemplar 
finner man den för arten karakteristiska formen på laminan 
utpräglad och den blir densamma genom alla åldersstadier.. 
Den enda olikhet i detta afseende, jag kunnat finna mellan 
unga och äldre exemplar, är att basen med tilltagande ålder 
närmar sig åt hjertlik. 
Denna Alaria synes sålunda lemna en antydan om, att 
man åtminstone inom vissa grupper af detta slägte vid urskil- 
jandet af arter kan fästa större vigt vid laminans form än 
jag sjelf och flere algologer varit benägna att antaga. 
Lefnadsförhållanden. På det ställe, der arten hittills träf- 
fats, växte den på öppen kust inom den sublitorala regionen 
på 4--5 famnars djup, på berg- och grusbotten. I förening 
med andra Laminarieer bildade den här en Laminarie-formation 
af betydlig utsträckning och individrikedom. Då växten i 
medlet af september insamlades, var den sparsamt zoosporangie- 
bärande. 
Utbredning. Känd endast från Sibiriska Ishafvet. 
