. 
VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 289 
norden ersätter den sydliga L. saccharina f. membranacea, så 
synes mig f. latissima kunna betraktas såsom en nordlig korre- 
sponderande form till en i Bohuslän förekommande L. saccha- 
rina, utmärkt genom kort stipes, tunn, nästan membranös la- 
mina, som är jembred, med rundad bas och saknar rug2e. 
Från f. grandifolia är den skild nästan uteslutande genom 
laminans form. Hos yngre exemplar är laminan nästan jem- 
bred, med äggrund bas eller utdraget jembredt äggformig. Med 
åldern tilltar den betydligt i bredd, blir bredt elliptisk, med ' 
äggrundt hjertlik eller rent hjertlik bas. Ytan är än nästan slät, 
än mer eller mindre tätt gropig. Ett exemplar har jag sett, som 
hade låga rug&e. Till struktur öfverensstämmer den mycket 
nära med föregående och visar samma afvikelser som denna 
från f. linearis och f. oblonga. I laminan äro lacun&e mucifere 
stundom sparsamma, stundom talrika, alltid stora och till 
större eller mindre del af sin omkrets begränsade af celler, 
som äro mindre och af annan form än de öfriga parenkym- 
cellerna. Den påminner ännu mer än f. gramdifolia om L. 
Agardlvii. Från denna är den emellertid skild genom samma 
karakterer som f. grandifolia. Det är denna form, som Kleen 
identifierat med L. Agardh (CL. caperata) och möjligen är det 
densamma, som Gunnerus kallat Ulva maxima. 
Lefnadsförhållanden. I polarhafvet är L. saccharina än lito- 
ral, än sublitoral. Vid ebbgränsen tillsammans med L. digitata 
växer f. linearis.. Formen oblonga förekommer än längre ned, 
än högre upp än denna. De båda andra formerna har jag 
träffat endast på den sublitorala regionens nedre del, på 15— 
20 famnars djup. Arten föredrar bergbotten, men förekommer 
"också rikt utvecklad på småstensbotten. Den finnes såväl i 
yttre hafsbandet och föröfrigt på öppen kust som på skyddade 
ställen och i det inre af djupa fjordar. Den växer sällskaplig. 
Jag har endast varit 1 tillfälle att vid polarhafvets kust under- 
söka arten under juli, augusti och början af september månad. 
Under denna tid voro f. linearis och f. oblonga sterila, de båda 
andra deremot försedda med z0osporangier. 
Utbredning. I polarhafvet har jag sjelf träffat denna art 
endast vid Norges kust och håller före, att med undantag af 
L. saccharina var. septemtrionalis, som Rostafinski uppger sig 
hafva sett från Hvita hafvet, all den L. saccharina, som upp- 
gifvits för Ishafvet, är att hänföra till andra arter än denna. 
Sitt maximum af freqvens når den vid Norges nordkust. Dess 
nordligaste fyndort är Gjesver, ungefär Lat. N. 712. 
Fyndorter: Norska polarhafvet: Nordlanden, allmän och 
Bd III. 19 
