VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 323 
Gen. Punctaria Grev. 
Alg. Brit. p. XLII. 
: PUNCTARIA PLANTAGINEA (Roth) Grev. 
1. ce. p. 53. Ulva plantaginea Roth, Cat. Bot. 2, p. 243. 
f. typiea. 
Descr. Punctaria plantaginea J. G. Ag. Spec. Alg. 1, p. 
Fig. > > Harv. Phyc. Brit. t. 198. 
Ezxsicc. > > Aresch. Alg. Scand. exsicc. N:o 170. 
f. linearis Foslie. 
Arct. Havalg. p. 9. 
Descr. Punctaria plantaginea f£. linearis Foslie, 1. c. 
Syn. Punctaria plantaginea Dickie, Alg. Cumberl. p. 237. 
> > Kjellm. Spetsb. Thall. 2, p. 42; Algenv. Murm. 
Meer. p. 48. 
> Kleen, Nordl. Alg. p. 39. 
Lefnadsförhållanden. I Norska polarhafvet växer hufvud- 
formen af denna art än i den sublitorala regionens öfre del på 
2—5 famnars djup, än i klipphålor inom litoralregionen. I 
andra delar af polarhafvet hår jag alltid funnit den sublitoral 
inom Lamtinarie-formationen. Den är vanligen fäst på små- 
stenar eller snäckskal. Den synes föredraga skyddade ställen 
och uppträder alltid spridd i ringa individantal på samma 
ställe. Vid Spetsbergen och Novaja Semlja är den funnen med 
zoosporangier i juli, vid Nordlanden i juni. Vid Finmarken 
var den stadd i upplösning i midten:af september. Formen 
linearis växer enligt Foslie på 2—4 famnars djup, fäst på 
småsten och snäckskal. Exemplar tagna i augusti voro fullt 
utvecklade och försedda med zoosporangier. 
Utbredning. Känd endast från de norr om Atlanten be- 
lägna delarna af polarhafvet. Hufvudformen är ingenstädes 
här träffad i större mängd. Deremot var f. linearis ymnig på 
det ställe, der den anträffades. Artens nordligaste fyndort är 
Skansbay på Spetsbergen, Lat. N. 78” 31". 
Fyndorter: Norska polarhafvet: Nordlanden (f. typica), tem- 
ligen allmänt utbredd, men sparsam. Finmarken; f.typica,lo- 
Sä och sparsam vid Öxfjord, f. linearis ymnig Fd Russemark 
i Porsangerfjord. 
Grönlandshafvet : Spetsbergens vestkust, sällsynt och myc- 
ket sparsam. 
Murmanska hafvet: sällsynt och mycket sparsam vid vest- 
kusten af Novaja Semlja. 
