VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 325 
mationen. Den är merendels fäst vid sten. Trifves bäst 
på öppen kust, men saknas ej på skyddade ställen. Stundom 
förekommer den sällskaplig. Ej funnen med reproduktions- 
organ. i 
Utbredning. Ej "känd från Sibiriska Ishafvet, men eljest 
från öfriga delar af polarhafvet. Maximum af freqvens når 
den inom BSpetsbergsprovinsen. Dess nordligaste fyndort är 
Discoverybay i Smiths Sound, Lat. N. 81241". 
Fyndorter : Norska polarhafvet: Nordlanden allmän, Tromsö 
amt omkring staden Tromsö och vid Karlsö, Finmarken: vid 
Maasö, Gjesver och Talvik, allestädes lokal, men temligen ymnig. 
Grönlandshafvet : Sabine-ön vid Grönlands ostkust; näst 
Chetopteris plumosa Spetsbergens allmännaste och ymnigaste 
Phoeozoosporacé. 
Murmanska hafvet: Ryska Lappmarkskusten och Samojed- 
landets kust, ön Kolgujew, allmän och ymnig vid vestkusten 
af Novaja Semlja och Waigatsch, fastlandet vid Jugor Schar. 
Hvita hafvet: en af detta hafs allmännaste alger. 
Kariska hafvet: Karabugten, Uddebay. 
Baffinsbay: Cumberland Sound, Grönlands vestkust, all- 
män enligt J. G. Ag. Kända fyndorter äro: Nanortalik, Smal- 
lesund, Fiskernes, Neuherrnhut, Hunde Islands, Jakobshavn, 
Godhavn, Lat. N. 73” 20', Whale Island, Besselsbay, Discovery- 
bay, Smiths Sound mellan 78:de och 82:dra breddgraden. 
Gen. Dichloria Grev. 
Alg. Brit. p. XL. 
DIiCHLORIA ViriDis (Möll.) Grev. 
1. ce. p. 39. Fucus viridis Mäll. F1. Dan. t. 886. 
Descr. Dichloria viridis J. G. Ag. Spec. Alg. 1, p. 164. 
Fig. - Desmarestia viridis Harv. Phyc. Brit. t. 212. 
FEzxsicc. , > > Aresch. Alg. Scand. exsicce. N:o 88. 
Syn. Desmarestia viridis Aresch. Phyc. Scand. p. 348. 
> > — Dickie, Alg. Sutherl. 1, p. 140. 
, Kjellm. Vinteralgv. p. 65. 
3, Post. et Rupr. Ill. Alg. p. II. 
Micka viridis J. G. Ag. Spetsb. Alg. Till. p. 27; Grönl. Alg. p. 110. 
> Gobi, Algenfl. Weiss. Meer. p. 67. 
D Elen Spetsb. Thall. 2, p. 42; Algenv. Murm. 
 Meer. p. 48. 
> > - Kleen, Nordl. Alg. p. 39. 
Dictyosiphon foeniculaceus Zeller, Zweite d. Polarf. p. 86; sec spec. 
Fucus viridis Wg. F1. Lapp. p. 503. 
