VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 331 
af 2:dra ordningen. Grenar af högre ordning än 2:dra äro 
sällsynta. Biaxlarna af första ordningen äro nästan qvastlikt 
anordnade. Hufvudaxeln afsmalnar märkbart mot basen, bi- 
axlarna icke eller ytterst obetydligt, hvarpå arten äfven habi- 
tuelt låter skilja sig från Coilonema-arter. Mot spetsen afsmalna 
grenarna märkbart, mer hos f. elongata, mindre hos f. abbreviata. 
Med hänsyn till strukturen sluter arten sig närmast D. Mppu- 
roides. Kortikallagret bildas af små kantiga, 1 optiskt längd- 
snitt qvadratiska eller oregelbundet fyrsidiga, eller i bålens 
nedre del rektangulära celler. De senare äro ordnade i tem- 
ligen regelbundna longitudinela rader. Kortikalcellerna äro 
mindre rika på och hafva ett ljusare endokrom än hos D. 
Mippuroides. Det mäktiga centrallagret utgöres af långsträckta 
jemförelsevis tunnväggiga celler af olika vidd. I bålens cen- 
trum finnes hos utvuxna exemplar nedtill ett mindre antal 
fina cellrader, liknande dem, som förekomma hos D. lMippuroides ; 
(fig. 13). Hårbildningar äro sparsamma. Zoosporangierna an- 
läggas såsom hos andra Dictyosiphon-arter under kortikallagret 
och äro i början täckta af detta. Från ytan sedda hafva de 
en ellipsoidisk eller rundadt ellipsoidisk form, oftast med 
längdaxeln i bålens längdriktning. Stundom äro de klot- 
formiga. Hos f. abbreviata uppträda de i täta massor, hos f. 
elongata mindre talrikt. Då de äro fullt utvecklade, uppgår 
deras längdaxel (i bålens längdriktning) till 60 pu. (fig. 14—15). 
Det har synts mig, att det skulle göra arten D. luppuroides 
alltför sväfvande, om man, såsom jag förut anf. st. gjort, 
sökte inrymma under den en så mycket från dess typiska 
form afvikande växt, som den nu beskrifna. Jag har derför 
trott mig böra anföra den under ett eget namn. 
Lefnadsförhållanden. Förekommer inom öfre delen af den 
sublitorala regionen, vidfäst stenar på 2—5 famnars djup, f. 
abbreviata på öppen, f. elongata på skyddad kust. Den förra 
växte sällskaplig i betydliga individmassor. Zoosporangie- 
bärande exemplar af f. abbreviata samlade jag vid Novaja 
Semljas vestkust under juli, af f. elongata vid Norges nordkust 
under september. 
Utbredning. Känd från Norska polarhafvet och Murmanska 
hafvet. Dess nordligaste fyndort är Gribowabay vid Novaja 
Semljas vestkust, Lat. N. 73. 
Fyndorter: Norska polarhafvet: Finmarken vid Talvik (f. 
elongata), lokal och sparsam. 
Murmanska hafvet: Gribowabay (f. abbreviata). 
