332 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
DicTYosIPHON HiPPUROIDES (Lyngb.) Kätz. 
Tab. Phyc. 6, p. 19. Scytosiphon hippuroides Lyngb. Hydr. Dan. p. 63. 
f. typica. 
Descr. Dictyosiphon hippuroides Aresch. Obs. Phyc. 3, p. 26. 
Fig. > > IKUtz Let 
Ezxsicc. > > Aresch. Alg. Scand. exsice. N:o 105, 320, 321. 
f. fragilis Harv. (nob). 
Dictyosiphon fragilis Harv. in Kätz. Spec. Alg. p. 485. 
Descr. Dictyosiphon fragilis Kitz. 1. c. 5 
Fig. > > >! Tab: Phyc: 6;(t. 52: 
Syn. Diectyosiphon foeniculaceus « Aresch. Phyc. Scand. p. 369. 
hippuroides Gobi, Algenfl. Weiss. Meer. p. 66. 
2 Kjellm. Spetsb. Thall. 2, p. 38; Algenv. 
Murm. Meer. p. 46; ex parte. 
Kleen, Nordl. Alg. p. 34. 
Anmärkning vid formerna. Denna art är i polarhafvet 
mindre månggestaltad än följande, men uppträder dock äfven 
den under åtskilliga utmärkta former, af hvilka utom den 
typiska en särskildt synes mig vara karakteristisk och böra 
framhållas. Den typiska formen, för hvilken jag håller den, 
som af Areschoug utdelats under N:o 105 i Alg. Scand. 
exsicc., är den allmännaste. I Norska polarhafvet förekommer 
derjämte en annan, i hvilken jag trott mig igenkänna den af 
Kätzing diagnosticerade och afbildade D. fragilis. Genom 
sin lösare konsistens, sina tätt sittande, grofva, från smal bas 
uppåt i tjocklek tilltagande grenar afviker den betydligt från 
f. typica och påminner ej obetydligt om en Coilonema. Fri- 
stående är denna form icke. Stundom närmar den sig så myc- 
ket den typiska, att en gräns är svår att draga. Den i det 
egentliga Ishafvet vanligaste formen är den, som är utdelad i 
Aresch; Alg. Scand. exsicce. under N:o 321. 
Lefnadsförhållanden. I Norska polarhafvet är arten före- 
trädesvis litoral, stundom, liksom i andra delar af polarhafvet, 
sublitoral. Den går icke ned till något betydligare djup. Den 
växer epifytisk på andra alger, mest Chordaria, men träffas ej 
sällan fäst på sten. Vid Norges kust förekommer den i ganska 
betydliga individmassor. Den trifves både på öppna och skyd- 
dade delar af kusten. Vid Norges kust bär den zoosporangier 
hela sommaren, åtminstone till midten af september. Vid 
Spetsbergens kust har jag funnit den med dylika organ både 
sommar (augusti) och vinter (december). 
Utbredning. Känd endast från polarhafvet norr om Atlan- 
