358 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
vestkust: Nennese vid Frideriksdal, Nanortalik, Lichtenau, 
Julianeshaab, Smallesund, Ameralik, Jakobshavn, Sakkak, Rit- 
tenbenk (f. capillacea, prolifera och racemosa) Smith Sound, 
mellan 78:de och 82:dra breddgraden. 
ENTEROMORPHA COMPLANATA Kltz. 
Spec. Alg. p. 480; Cfr. Ahln. Enterom. p. 25. 
f. prolifera nob. 
f. thalli axi primario elongato, complanato, apicem versus dilatato, 
secundum totam longitudinem ramos crebros, elongatos, axem primarium 
2emulantes emittente. 
Beskrifning. I bålen är en hufvudaxel tydligt urskiljbar. 
Den når en längd af ända till 30 cm., är nedtill smal, nästan 
trind, men vidgas och tillplattas uppåt och når upptill en 
bredd af omkring 1 cm. Efter hela sin längd bär den ett 
större antal enkla grenar af samma form som hufvudaxeln. 
Habituelt liknar denna form mycket Phycoceris racemosa 
Kätz. (Tab. Phyc. 6, tafl. 26). Till struktur öfverensstämmer 
den i det närmaste med FE. complanata var. subsimplex Aresch. 
(Ahln. Enterom. sid. 29), men har något smalare, mindre regel- 
bundna celler med något rikare endokrom. 
Lefnadsförhållanden. En litoral alg, vidfäst sten, växande 
spridd på både öppen och skyddad kust. Vid Norges nord- 
kust utvecklar den zoosporer (gameter?) i augusti och sep- 
tember. 
Utbredning. Endast känd från polarhafvets atlantiska flor- 
område. Dess nordligaste fyndort är Maasö, ungefär Lat. NI TA 
Fyndorter: Norska polarhafvet: Finmarken vid Maasö och 
Talvik, lokal och sparsam. 
ENTEROMORPHA MINIMA Näg. 
in Kätz. Spec. Alg. p. 482; Cfr. Ahln. Enterom. p. 48. 
f. glacialis Kjellm. 
in Wittr. et Nordst. Alg. exsicc. N:o 43. 
Descr. Enteromorpha minima f. glacialis Kjellm. Algenv. Murm. Meer. p. 50. 
Ezsicc. ? > : » > in Wittr. et Nordst. 1. c. 
Lefnadsförhållanden.  Bildade, der den hittills anträffats, 
täta, temligen vida mattor på litorala, mot hafvet sluttande, 
flata klipphällar, hvilka under lågt vatten fuktades af ned- 
droppande snö- och isvatten. 
