364 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA 
ytan ojemn, bläddrig säck, hvilken når en längd af 10 cm., med 
en diameter af 3—4 cm. Den har en mycket blekt grön eller 
gröngul färg, svag eller ingen glans, är af lös konsistens och 
slipprig, så att den vid konservering fäster hårdt vid papper. 
Omsider uppkommer vid toppen en spricka, hvilken sträcker 
sig mer eller mindre långt ned, stundom nära till basen, hvar- 
vid bålen utbreder sig, men flikas icke eller obetydligt. Då 
den är zoosporförande når den en längd af 15 cm. med en 
nästan lika stor bredd i sin öfre utbredda del (fig. 1). 
Dess nedersta del bildas af klubblika celler med starkt 
gelinerade membraner. Dessas skaftändar bilda vidfästnings- 
organet. Klubbhufvudena äro spolformiga, spolformigt cylin- 
driska, nästan cylindriska, utdraget äggformiga, deras cell- 
rum, der de äro som tjockast, 5—10 p. i genomskärning. På 
ett tvärsnitt intaga klubbhufvudena mestadels bålens ena, skaf- 
ten den andra kanten. Denna del af bålen är 30—40 pu. tjock; 
(fig. 2—3). 
På ett par millimeters afstånd från fästorganet blir bålen 
monostromatisk och bildas här liksom högre upp, så länge 
den är steril, af celler, hvilka i tvärgenomskärning hafva fyr- 
kantiga cellrum med än skarpvinkliga, än något afrundade 
hörn. De äro än qvadratiska, än rektangulära och i senare 
fallet med största längden oftast parallelt med bålens yta. Den 
monostromatiska delen är 40—45 pu. tjock, cellrummen 10—15: 
p. höga, väggen alltså af betydlig tjocklek. Klorofyllkrop- 
pen fyller än hela, än gndast en del af cellrummet. Vid 
bålens midt äro de vegetativa cellerna, sedda från ytan, 4—5- 
kantiga, med mer eller mindre rundade cellrum och med tjocka 
väggar. Deras längsta diameter uppgår till omkring 20—25 gj. 
(fig. 4—5). Den zoosporförande delen af bålen är bildad af celler, 
som, från ytan sedda, hafva cirkelrunda cellrum, 10—17 j. i dia- 
meter, med mycket tjocka cellväggar. I en tvär genomskärning 
äro cellrummen antingen cirkelrunda eller cirkelrundt elliptiska, : 
med längdaxeln 17—22 u., vinkelrät mot bålens yta (fig. 6—7). 
Lefnadsförhållanden. Växten är litoral, vidfäst andra alger, 
mest Halosaccion ramentaceum. Den växer spridd på öppen 
kust. Zoosporförande exemplar äro tagna i slutet af juli och 
början af augusti. 
Utbredning. Känd endast från Norska polarhafvet. Här 
är den sparsam. Dess nordligaste fyndort är Gjesver, ungefär 
Lat: INSETT: 
Fyndorter. Finmarken vid Maasö och Gjesver, på båda 
ställena lokal och sparsam. 
