VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 369 
träffat den dels på den sublitorala regionens öfre del nära 
ebbranden, dels på betydligt (10—15 famnars) djup, fäst på 
stenar, på snäck- eller musselskal, både på öppen och skyddad 
kust. Ofta finner man den här drifvande lös på vattenytan i 
stora massor eller uppkastad på stranden. Vid Spetsbergens 
kust äro zoosporförande exemplar samlade i augusti. 
Utbredning. Arten har sitt freqvensmaximum i Norska 
polarhafvet. I öfriga delar af polarhafvet är den sparsam och 
har här ringa utbredning. Dess nordligaste fyndort är Fair- 
haven vid Spetsbergens nordvestkust, Lat. N. 79? 49". 
Fyndorter: Norska polarhafvet: "Nordlanden, ymnig, Fin- 
marken vid Maasö, Gjesver och Talvik, allestädes ymnig och 
temligen allmän. 
Grönlandshafvet : Spetsbergens nordvestkust, sällsynt. 
Murmanska hafvet: Ryska Lappmarkens kust, Novaja 
Semljas vestkust, här endast ett par fragmentariska exemplar 
funna uppkastade på stranden. 
Hvita hafvet: antagligen allmän. 
Baffinsbay: Grönlands kust enligt exemplar i Köpenhamns 
musei herbarium utan närmare angifven lokal. 
MONOSTROMA ÖRISPATUM noob. 
M. fronde callo radicali adnato, membranacea, obovata, obscure viridi 
nigrescente, margine lacerato et crispo, inferne 170, superne 50 wu. crassa; 
parte monostromatica e cellulis in sectione frondis transversa lumina qva- 
drangularia 35 u. alta, 15—35 wu. lata prebentibus contexta. Tab. 28, fig. 11—13. 
Beskrifning. Arten hör till samma sektion af slägtet Mo- 
nostroma som M. fuscum och M. Blyttii. Jag har endast funnit 
tre exemplar, hvilka alla öfverensstämma på det närmaste. 
Det största af dem är afbildadt i naturlig storlek (tafl. 28, fig. 
11). Det är 4 cm. långt och upptill, der dess bredd är störst, 
1,5 cm. bredt. Till omkretsen är det liksom de öfriga om- 
vändt äggrundt. Kanten är sargad och starkt krusig, färgen 
mörkgrön, nästan svartgrön, svartnande vid växtens torkning. 
Vidfästningsorganet utgöres af en, i förhållande till växten, 
stor callus radicalis. Stipes är kort, men distinkt (fig. 11). 
Större delen af bålen är bildad af klubbformiga celler med i 
genomskärning nästan fyrkantiga klubbhufvuden. Dessa in- 
taga bålens ena, skaften den andra ytan (fig. 13). Upptill 
är bålen monostromatisk, bildad af i genomskärning fyrsidiga 
celler, hvilkas bredd är lika stor som, eller mindre än höjden. 
Cellrummens hörn äro svagt afrundade. Endokromet täcker 
icke hela väggen. Ytterväggen är jemförelsevis tunn. Vid 
Bå III. 24 
