VEG A-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 445 
Redan tidigare har jag påvisat (1. c. pag. 28), att skalen 
af Leda pernula på de tidigaste utvecklingsstadierna äro nä- 
stan liksidiga; tillika framhöll jag, att vi hafva att anse den 
liksidiga skalformen hos musslorna som den indifferenta, 
embryonala, medan en starkare utvecklad oliksidighet bör 
betraktas som ett mera differentieradt stadium. Undersöknin- 
gen af helt unga Y. arctica (fig. 18, 19) har bekräftat detta på- 
stående (conf. 1. c. pag. 24); de äro nämligen fullkomligt lik- 
sidiga och så olika de fullt utbildade individerna, att endast 
den omständigheten, att alla mellanformer påträffats, äfvensom 
att dessa ex. städse förekomma tillsammans med de mera ut- 
vecklade individerna, kunnat öfvertyga mig om, att de verk- 
ligen tillhöra Y. arctica. Jemför i öfrigt, hvad M. Sars (Om 
de i Norge förekommende fossile Dyrelevninger fra Qvartaer- 
perioden pag. 37) yttrar om denna art. 
24. Yoldia arctica Gray var inflata mihi Tab. 33, fig. 20—22. 
Testa valde inflata, parum altior quam cerassior. 
N:o 52) 2 ex. — 53) 1 ex. — 54) flera ex. — 57) 4 ex. — 
58) 2 ex. — 59) flera ex. 
På 6 lokaler från long. 140? 16', Blischni-ön, till long. 174” 
2T'; djup: 4—16 fmr. på lerbotten. 
Denna varietet karakteriseras derigenom, att höjden en- 
dast föga öfverstiger tjockleken, hvilket framgår af nedan- 
stående mått: 
Horns, ralte t2,0 crass. LÖD 
SN Hd Re OR I Le > Ö 
» 10, » US » 6 X 
Vid första påseendet synes denna form så mycket afvika 
från Y. arctica, att man kunde vara frestad att anse den som 
specifikt skiljaktig. Dock har jag funnit flera ex., som bilda 
öfvergången mellan denna och den mera sammantryckta for- 
men (Y. portlandica REEVvE); båda former förekomma ock 
tillsammans. 
Såsom af ofvanstående lokalöfversigt framgår, är dess ut- 
bredningsområde jemförelsevis begränsadt; den förekommer ej 
i Kariska hafvet. 
25. Yoldia lenticula Mörr.: Index Molluscorum Groenlan- 
diae, Naturh. Tidskr. bd. 4, 1842—43, pag. 90 (enl. origi- 
