139 
Å andra sidan torde äfven i fråga varande verkan af 
temperaturförhöjningen få anses proportionell med tempe- 
raturförhöjningens storlek. Följakteligen kan man sätta 
(14) Se = c-dt, 
p—2 
X 
hvarest c betecknar en positiv storhet, hvilken antages kon- 
stant för samma vätska. 
Qvantiteten b är proportionell med vätskans täthet och 
således föränderlig med vo och t. Men emedan, såsom af 
det följande framgår, anledning finnes att antaga, att de 
förändringar, som en vätskas täthet undergår inom de tem- 
peraturområden, som observationerna i allmänhet omfatta, 
merendels äro obetydliga i jemförelse med de förändringar, 
som o inom samma områden undergår med temperaturen, 
så antages b här konstant för samma vätska. 
Under dessa förutsättningar kan eqv. (14) omedelbart 
integreras, och man erhåller då för en tillståndsförändring, 
hvarvid temperaturen stiger från 0? till t? och verknings- 
sferens radie minskas från ov till o 
0 
— bf 0 Gt 
SAS 
Hvad integralen i venstra membrum vidkommer, så har 
man att särskildt behandla det fall, då p —2 är =1. För 
alla andra fall erhålles 
RR AST 
Pim VT vante fa oo oo 
Sättes för korthetens skull 
e(v—3) 0", 
(h) b , 
så fås 
(15) YEN ORMEN 
(1 + a tj -? 
