26 



155°, och som med qvicksilfverklorid bildade en förening. 

 Den erhållna qvantiteten var otillräcklig för analys. Af kon- 

 centrerad salpetersyra oxideras den amorfa sulfiden häftigt 

 till tereftalsyra. — Såväl m- som p-föreningen färgar kon- 

 centrerad svafvelsyra violett. 



Äfven med inverkan af kaliumsulfhydrat på de tre 

 bromiderna gjordes några försök. Ur o-föreningen erhölls 

 jämte ofvannämnda sulfid, en icke stelnande olja, hvilken 

 väl var det motsvarande sulfliydratet. P-föreningen gaf åt- 

 minstone såsom hufvudprodukt samma amorfa, olösliga sul- 

 fid, som bildades vid inverkan af kaliumsulfid, m-förenin- 

 gen förhöll sig annorlunda. Jämte amorf sulfid erhölls en 

 i den alkoholiska vätskan löst, vid tillsatts af saltsyra ut- 

 fällbar olja, hvilken egde en vidrig merkaptan-lukt. En svaf- 

 velbestämning i den råa oljan gjordes och gaf ett resultat, 

 som ganska nära öfverensstämmer med det för xylylensulf- 

 hydrat beräknade. 



0,1835 g. gaf 0,5142 g. BaSOi 

 Funnet: 38,5. beräk: 38,o 7„. 



Dessa amorfa sulfider erinra om de anhydrider hvilka 

 bildas vid inverkan af svafvelsyra på xylylenglykolerna ^) 

 eller vatten vid hög temperatur på xylylenbromiderna. ^) 

 Äfven dessa äro amorfa och olösliga i vanliga lösningsmedel. 



>j Hjelt, Öfvers. af vet. soc. förh. XXIX; Ber. d. cl. ch. Ges. XIX, 

 1538; XX, R. 259. 



^) Grimaux, Ann. d. Ch. 155, 343. 



