63 



bestående af några rader och inncliållande någon from re- 

 flexion. I psalmerna, hvilkas meter är genomgående uni- 

 form, åttastaiVig med rim ahah, förtäljas de historiska hän- 

 delserna i ordningsföljd och utan atbrott, hvaremot de nio 

 „lecons'' innehålla det egentliga förhärligandet af den af- 

 lidne konungens regering och dygder. De sjungas af sär- 

 skilda abstrakta personliglieter: Frame, Nohlesse, Lahour, 

 Mardiandise, Clergié, Pitié le Chappelain des Dames, Justice, 

 Paix, Eglise och efter hvarje ,.leQon" följer „les respons" 

 sjungna af motsvarande konkreta individer, le Peuple de 

 France, les Nobles de France, les Laboureurs et Beiyieis, 

 les Marchans, les Clercs; den sjätte har intet svar, de föl- 

 jandes svar äro icke lagda i några bestämda korporationers 

 mun. Med icke mindre detaljrikedom än den som utmärker 

 den historiska skildringen äro i dessa „legons" framstälda 

 den aflidne regentens förtjänster på de sjungandes resp. 

 områden. I dem begagnar författaren växlande metrar: han 

 begynner i tio- eller åttastafviga verser för att sedan van- 

 ligen gå öfver till korta versrader, sex-, fem- och till och 

 med trestafviga. Det hela inledes med ett Invitatorium, en 

 uppmaning till alla att begråta konungens död, som erbju- 

 der en egendomlighet i formen så till vida att icke allenast 

 hvarje strof (åttastafviga verser) slutar med den latinska 

 versrad: venite nunc et ploremus, hvilken börjat den första 

 strofen — ett enstaka latinskt ord är dessutom anbragt i 

 slutet af härmed rimmande rader — utan också hvarje tör- 

 sta rad i strofen börjar med ett latinskt uttryck;^) sådana 



^) Första versen lyder: 



Venite nunc et ploremus 

 Pour le trespas du feu bon Roy, 

 Et ses biens faitz recolemus 

 Comme conduitz en bon arroy, 

 Sans nous soufFrir vivre en desroy, 

 Dont le louer bicn dcbemus; 

 Et si gardoit justice & foy: 

 Venite nunc et ploremus. 



(Cit. efter Cousteliers edition af 1724;. 



