65 



sjätte „leQon", där poeten låter „Pitié, Chappelain des da- 

 mes" taga ett patetiskt farväl af riddarlif och damtjänst med 

 alla chevalereska och galanta fröjder, som till dem höra. 

 Tadlet mot den närvarande regimen uttryckes vanligen 

 blott indirekt, om ock tämligen oförtydbart, genom ett dy- 

 likt ofta upprepadt framhållande af hvad man i den bort- 

 gångne fursten förlorat. Dock går författaren någon gång 

 alldeles aggressivt tillväga och säger då ganska skarpa sa- 

 ker, som t. ex. då han i „cinquiesme lecon chanteé par 

 ClergifcV uppdrager en jämförelse mellan det andliga ståndet 

 under den iörra regeringen och under den närvarande, samt 

 tämligen ohöljdt framlägger prästerskapets synder i värld- 

 slighet, i fråsseri, lyx och nöjen, medan de fattiga få nöja 

 sig med smulor som falla från dess bord. I samma ande- 

 drag talar han om att rättvisan missbrukas och att man 

 till domare gör små barn, som ..komma från Orleans'^ och 

 icke hafva lärt någonting annat än att spela flöjt, medan 

 ingen ilns som tänker på de rättvisa och i lag förfarna kler- 

 kernas befordran. 



Car petitz & grans 

 En vivent plus d'an3, 

 Selon leur désir. 



Mieiilx vault la liesse. 

 L'accueil & adresse, 

 L'amour & simplesse 

 De Bergiers Pasteurs, 

 Qu'avoir ä largesse 

 Or, argent, richesse, 

 Ne la gentillesse 

 De ses grans Seigneurs: 

 Car ilz ont douleurs, 

 Et des maulx greigneurs; 

 Mais pour noz labeurs 

 Nous avons sans cesse 

 Les beaulx Prez & fleurs, 

 Fruitaiges, odeurs, 

 Et joye ä nos cueurs. 

 Sans mal qui nous blesse. 



