98 



I afseende å dessa och dylika omständigheter har Mar- 

 tial synbariigen följt en stark och delvis gammal tradition. 

 Svårare blir att säga, om detta äfven är fallet vid andra 

 moment, såsom damernas deltagande i rättsförhandlingarna; 

 utom det nämda stället i prologen, där det är fråga om les 

 déesses, förekomma i Martials tolfte arrét dömande damer, 

 les dames du conseil d'amours. I det hela innehålla blott 

 få af de Martials tid närmast stående literära alstren af 

 denna art domar af damer och om någon tradition därvid- 

 lag skulle utbildat sig. hvilket icke ser ut att vara fallet, 

 vore dess upphof utan tvifvel till stor del att söka hos ka- 

 pellanen Andreas. Men skulle icke Martial hafva kunnat 

 omedelbart begagna sig af dennes värk? En upplaga utkom 

 i femtonde århundradet; man känner visserligen icke när- 

 mare dess datum, men Martial skref ju i senare hälften af 

 seklet. Några saker hos Martial förråda för öfrigt ett visst 

 tycke med Andreas: i främsta rummet den så att säga rea- 

 listiska ton och stil, det enkla rakt på saken gående be- 

 handlingssätt, som är utmärkande för dem hvardera i mot- 

 sats mot hvad som är vanligt hos andra författare i samma, 

 ämnen; sedermera vissa detaljer, såsom att i Andreas sex- 

 tonde dom de två skyldiga för alltid bannlysas ur kärlekens 

 rike, hvilket är ett vanligt straff hos Martial, att i den ader- 

 tonde en person röjer kärlekshemligheter som han fått sig 

 anförtrodda, hvilket påminner om Martials förrädiska kam- 

 marjungfru (jfr not 2 å föregående sida) samt att i den nit- 

 tonde en dam tar emot presenter utan att skänka motsva- 

 rande ynnestbevis, hvilket öfverensstämmer med Martials re- 

 dan i det föregående citerade tretiotredje dom, där en gam- 

 mal man beklagar sig öfver att damen håller till godo med 

 hans gåfvor men ger intet i gengäld; här har slutet af ut- 

 slaget hos hvardera nästan samma lydelse, nämligen: „ . . . aut 

 meretricum patienter sustineat coetibus aggregari" och „ . . . 

 qu'elle sera abandonnée ä un chascun pour desormes servir 

 le commun et devenir ä tous publique." 



Om man således icke, enligt hvad mig vill synas, har 

 rätt att så bestämdt som skett tillbakavisa möjligheten af 



