104 



— I den afhandling, ^) med anledning af hvilken Eberts of- 

 van citerade uppsats i Hermes är skrifven men som jag ej 

 sett, synes författaren, att döma af Eberts polemik, också af 

 Martials domar draga slutsatser i afseende å realiteten af 

 cou?'s d'amonr. 



Den år 1533 utkomna upplagan af Martials J.rréfe inne- 

 håller för första gången den rättslärde BenoU le Courfs 

 (Benedictus Gurtius) från Lyon latinska kommentar till do- 

 marna. Upptagande större utrymme än domarna själfva, sy- 

 nas i den nämda upplagan och dess aftryck Benoits anmärk- 

 ningar hafva gjort anspråk på Hka stort intresse som dessa, 

 att döma af att den bär titeln Benedicti Curtii Sympho- 

 riani in Aresta amorum Comment., och föregås, jämte en 

 lista öfver citerade författare, af ett par versifierade latinska 

 introduktioner i hvilka kommentarierna rekommenderas i 

 den köplystna publikens uppmärksamhet. ^) 



Man häpnar öfver den oerhörda beläsenhet som kom- 

 mentatorn röjer och den möda han nedlagt. Hans lista 

 upptager icke mindre än tvåhundratjugufem författare som 

 han citerat, alt ifrån Plato och Aristoteles till kyrkofäderna, 

 Dante och Petrarca. Men så passar han också på att sticka 

 in en explication, vare sig af juridisk eller annan art, hvar 

 den blott kan få rum: när han i texten finner nämdt att en 

 kavaljer kyst fållarna på sin dams klädning, gör han en 

 marginalanteckning „amantes deosculantur vestes" och an- 

 för ett bevisställe ur den gamla literaturen; då det i förbi- 

 gående är fråga om flit eller otacksamhet eller någon annan 

 egenskap gör Benoit strax en lång exkurs öfver den, späc- 

 kad med citat; när det talas om att kvinnorna ,,souvent 

 parlent de legier et contre elles mesmes" antecknar han 



^) Die Minnehöfe des Mittelalters und ibre Entscheidungen. 

 1821 (anonymt). Författaren torde hetat Spangenberg. 

 ^) I den första heter det bl. a. 



Haec igitur solers eme commentaria lector, 



Sic modico immensas rere parabis opes. 



