213 



i Öfversigt af Svenska Vetenskapsakademiens förliandlingar 

 på 18GU-talet. 



Men Edlund var icke blott en grundlig och samvets- 

 grann iorskare på den experimentela fysikens område. Ge- 

 nom sina omfattande studier och spekulationer hade han 

 ledt sig till en helt ny teori för de elektriska fenomenen, 

 hvarigenom dessa reducerades till matematiskt beräkneliga 

 rörelser hos etern. Denna teori, hvillvcn han år 1875 fram- 

 ställde i en af handling, »Théorie des phénoménes électriques>, 

 införd i Svenska Vetenskapsakademiens handlingar, förklarar 

 i sjelfva verket flertalet af de nämnda fenomenen på eti 

 öfverraskande enkelt sätt, och ehuru den visserligen icke 

 vunnit allmänt erkännande och flere invändningar mot den- 

 samma blifvit framställda, hvilka Edlund sökt och delvis 

 älVen lyckats bemöta, har den dock utöfvat ett märkbart 

 inflytande på de herrskande åsigterna om elektricitetens och 

 magnetismens natur och skall utan tvifvel lemna underlag 

 för vidare arbeten på detta fält. 



Genom sin ovanligt enkla och flärdfria personlighet 

 tillvann Edlund sig förtroende och aktning hos alla dem, 

 med livilka han kom i närmare beröring. Mot yngre veten- 

 skapsidkare var han tillmötesgående och lämnade vifligt råd 

 och upplysningar för deras studier och arbeten. Såväl här- 

 igenom som öfverhufvud genom sitt föredöme och sina arbeten 

 utöfvade Edlund, ehuru lärareverksamhet icke hörde till hans 

 embete såsom akademiker, ett betydande inflyttande på fy- 

 sikens studium och befrämjandet af den fysikaliska forsk- 

 ningen ej blott i Sverige, utan äfven i andra nordiska län- 

 der, särskildt i Finland. På hans laboratorium hafva flere af 

 våra yngre vetenskapsidkare arbetat längre eller kortare tid 

 och dervid åtnjutit förmonen af hans väckelserika råd och 

 ledning. 



Edlund var ledamot af Svenska Vetenskaps-Akademien 

 sedan 1850 och medlem af flere in- och utländska veten- 

 skapliga samfund. Till hedersledamot af Finska Vetenskaps- 

 Societeten hade han blifvit invald den 22 november 1875. 



