233 



Mot din vän 

 var aldrig 



snar att trohet slita! 



sorg fräter hjärtat, 



om ej fritt du törs säga 

 åt någon hela din hug. 



Furan murknar, 



som å fjället står, 

 hägnad hvarken af bark eller barr ; 



så är ock den man, 



som ingen älskar, 

 hvi skall han länge lefva? 



Därför skola vänner glädja livarandra och vidmakthålla vän- 

 skapen genom gåfvor ocli gengåfvor samt ofta besöka hvar- 

 andra, 



ty med snår höljes 

 och högt ris 

 den väg, gom ingen vandrar. 



Varsamheten, som i alla lifvets skiften framhålles såsom så 

 ytterst nödvändig, må dock framför alt vid valet af vänner 

 och i umgänget med dem icke lämnas ur sikte. »Förtro 

 dig till en>, heter det, -icke till två; världen vet, hvad tre 

 veta 5. Och har man genomskådat en falsk vän, så »må 

 lönen gåfvan likna?; du skall 



— — fagert tala, 

 men falskt tänka 

 och list med lögn gälda. 



Inom sig själf bär dock människan det. som kan er- 

 sätta henne till och med vänskap ocli världens aktning, och 



säll är den, 



som har själf 

 heder och vett i sin vandel, 



ty ovisst är alt, 



som vi ega må 

 buret i andras bröst. 



^^. 



