236 



Méii hoshapsshötsel och åkerhruk voro likväl å det sta- 

 dium af kulturutveckling, dit nordboarne redan på den tiden 

 hunnit, de viktigaste näringarna. »Gullhornade kor» och 

 »helsvarta oxar» ägdes af jätten Trym och boskapshjordar 

 omtalas på flere ställen, äfvenså svin, bockar och getter, 

 hvaremot fårafvel icke torde allmännare hafva idkats, då 

 dessa djur ej nämnas i Eddan. Ej häller förekommer någon 

 särskild benämning på ylletyg, ehuru väl både linne, lärft och 

 silke omtalas. Det är dock själfklart, att får höUos, kanske 

 till och med i stor myckenhet i vissa nordiska landsändar. 

 Här må blott påminnas om att det var under vikingatiden Fär- 

 öarna upptäktes och togos i besittning af nordmän (fn. fser 

 betyder far). Hundar omtalas ofta och pryddes till och med 

 stundom med gyllne halsband (se Trymskvädet). Hästar voro 

 mycket värderade och Odin själf troddes äga den yppersta 

 bland springare, den åttafotade Slepne, på hvilken han ilsnabt 

 red hvart han ville. Af öfriga husdjur nämnas falkar, höns, 

 kattor och gäss, de båda senare djurslagon dock ej i de 

 mytiska sångerna. Att gudinnan Fröja åkte efter ett spann 

 af två kattor omtalas nämligen blott i den yngre eller pro- 

 saiska Eddan. — Åkerbrukets hufvudredskap, årder och plog, 

 säger kvädet om Rig förfärdigas och begagnas af Karl, odal- 

 mannaätternas stamfader, och af sädesslag voro allmännast 

 korn, (som hade många olika benämningar), därnäst hvete 

 och hafre, hvaremot råg tyckes varit okänd under vikinga- 

 tiden såvidt man af Eddasångerna kan sluta. Lin måtte 

 hafva odlats, då linne och lärft nytjades, och brudlin, hvar- 

 med i Trymskvädet betecknas den slöja, som höljde brudens 

 anlete, var väl en mycket fm väfnad af lingarn. 01 var en 

 allmänt begagnad dryck, och dess bruk förutsätter sannolikt, 

 att humleodling bedrefs, hvilket dock är osäkert, enär denna 

 ingrediens i ölbrygd på Island ersattes med en vildört achillea 

 millefolium, som ännu i förra århundradet äfven i Dalarne 

 nytjades för samma ändamål och fördenskull där bär nam- 

 net brygger 1. hrtjggtnppor, äfven backhumle, detta sista också 

 i Uppland, Helsingland m. fl. landskap. Likaledes användes 

 fordom i stället för humle |wr,s(myrica gale), också kallad ■9/i;or/.9- 



