239 



spärrarna äro spjut, 



takspånen sköldar, 



bänkarna med bryujor strödda. 



Flere slags bord stodo i gästabudshallen, och hos de för- 

 nämare höljdes dessa med hvita linnedukar, på hvilka rät- 

 terna framsattes i fat och skålar samt vin, mjöd och öl i 

 kannor, bägare eller dryckeshorn. I Rigsången omtalas silfver- 

 beslagna fat och bägare och tlerestädes nämnas dryckeskärl 

 af guld och af glas, som troHgen genom handeln eller såsom 

 krigsbyte inkommit från främmande land. 



Guld och silfver var det för öfrigt under vikingatiden 

 ingen brist på i norden, såsom på flere ställen i Eddasån- 

 gerna intygas. Då i dem omtalas salar >täkta med guld;> 

 eller :>silfvertak, som hvilade på guldpelare >, får detta natur- 

 ligtvis tagas lika litet efter bokstafven, som Adams af Bremen 

 uppgift, att templet i Uppsala var helt och hållet förfärdigadt 

 af guld, eller Erici Olai, Crantzii, Johannis Magni m. fl:s 

 skrytsamma skildringar af detta tempels gyllene utsmyckning; 

 men de jordfynd, som gjorts och ännu esomoftast göras i 

 de skandinaviska länderna, lämna ovedersägliga bevis för 

 att sagornas och fornsångernas skildringar af den prakt nord- 

 boarne, såväl män som kvinnor, under denna tid förstodo 

 att utveckla ingalunda äro ur luften gripna. Den tanken 

 ligger visserligen nära till hands och har äfven förut ofta 

 uttalats, att alla om något slags konstfärdighet vittnande 

 fornsaker, som uppbevarats till vår tid, äi'o af vikingarna 

 hemförda som byte från främmande land. Men — säger en 

 af de sakkunnigaste domare på det arkeologiska området — 

 jvår tids lugnare forskning har dock ådagalagt, att flertalet 

 äfven af de bäst arbetade smyckena äro alster af den in- 

 hemska konstfliten. Och vi hafva nu till och med skäl att 

 förundra oss öfver, huru litet man i själfva värket funnit i 

 Sverge, som kan anses vara af vikingarna hitfördt från 

 västra Europa. Förklaringen af denna något oväntade före- 

 teelse bör väl sökas dels däri att endast mycket litet af 

 våra förfäders egodelar kommit oss till banda, dels däri att 

 en stor del af de metaller, som hemfördes af de återvän- 



