250 



hafva varit något tecken på särskild triumf eller belåtenhet 

 bestred dock Edlund på det lifligaste; tvärt om gjorde det 

 honom innerligen ondt, att hans opposition hade haft en så- 

 dan följd; han skyndade sig att genom särskild förklaring 

 så vidt möjligt hos auditoriet motverka intrycket häraf, samt 

 afslutade oppositionen med de sedvanliga harangerna. Re- 

 sultatet blef dock, till Edlunds stora ledsnad, ett något ned- 

 satt vitsord för författarens försvar. 



Senare var Edlund dock nära att ånyo bli fästad vid 

 Upsala universitet. Professionen i fysik derstädes blef ledig 

 och ansöktes bland andra af den sedermera så berömde 

 fysikern Ångström, en af spektralanalysens grundläggare. 

 Såsom universitetets kansler fungerade då kronprinsen, se- 

 dermera konung Carl XV. Möjligen hade kronprinsen vän- 

 tat, att Edlund skulle söka platsen, hvilket emellertid icke 

 skedde. Kronprinsen var ytterst angelägen om att få Ed- 

 lund till professor i fysik och tvang honom att inlemna 

 ansökan härom efter ansökningstidens utgång. Häröfver rå- 

 kade emellertid vetenskapsakademien, som icke på något 

 vilkor ville mista Edlund, i stor bestörtning och alla försök 

 gjordes att förmå kronprinsen att afstå från sin föresats, 

 hvilket också slutligen lyckades. Edlund tilläts att återtaga 

 sin aftvungna ansökan. Ångström fick professionen, men 

 kunde aldrig glömma de föregående tilldragelserna, så att 

 han gent emot Edlund visade en tydlig köld. Äfven kron- 

 prinsen var någon tid mindre väl stämd emot Edlund för 

 denna tredska, men försonade sig med honom vid något fest- 

 ligt tillfälle, då han vid glaset förklarade, att allt skulle våra 

 glömdt. Carl XV hade, såsom Edlund uttryckte sig, ett allt- 

 för godt hjerta för att en längre tid kunna vara ond på 



någon. 



Edlund fick nu ostörd egna sig åt sina undersökningar. 

 På 1850-talet publicerade han flere afhandlingar, bland hvilka 

 må, såsom mera betydande, nämnas bestämningen af den 

 hastighet, h varmed den galvaniska polarisationen utvecklar 

 sig, äfvensom hans experiment att samtidigt på en och 

 samma tråd afsända två telegrafiska underrättelser i mot- 



