252 



ledde Edlund till en polemik, deri han visar, att arrange- 

 mentet för detta slags telegrafering är identiskt med Edlunds 

 ofvannämnda, redan 1848 publicerade metod att mäta extra 

 strömmars intensitet. Härom nämner Siemens intet, lika 

 litet omnämnes Edlund bland andra i Siemens uppsats upp- 

 räknade experimentatorer på detta område, ehuru Siemens 

 hade varit i tillfälle att å Pariserexpositionen 1855 både se 

 Edlunds apparat och äfven öfvervara lyckade experiment 

 med densamma. 



Edlunds metod att telegrafera i motsatta riktningar å 

 samma tråd synes någon tid hafva blifvit använd i Sverige, 

 men öfvergafs sedermera, emedan en och samma person 

 icke kunde både mottaga och afsända telegrammen i an- 

 seende till de samtidiga störande knackningarna med nyc- 

 keln och i mottagningsapparaten. 



Äfven en italiensk fysiker Zantedeschi gjorde såväl of- 

 fentligen som ock i bref till Edlund anspråk på prioriteten 

 att hafva upptäckt dubbeltelegraferingen på den grund, att 

 han redan 1829 visat, att elektriska strömmar af motsatta 

 riktningar kunna gå genom samma tråd utan att störa hvar- 

 andra. Edlund afspisade denna anmärkning dermed, att 

 hans egen metod just grundade sig på raka motsatsen, eller 

 på egenskapen hos strömmar af motsatta riktningar i samma 

 ledning att helt och hållet eller delvis upphäfva hvarandra. 



Det sammanhang mellan de olika fysikaliska företeel- 

 serna, som omfattas under benämningen „Mekanisk värme- 

 teori", intresserade alltid på det lifligaste Edlund och ut- 

 gjorde i sjelfva verket den alstrande och ledande principen 

 i de flesta af Edlunds efter 1860 utförda undersökningar. 

 Ar 1861 oiTentliggjorde han en af handling om värmefeno- 

 menen vid fasta kroppars volymförändringar, samt dessas 

 förhållande till det dervid förrättade mekaniska arbetet. 

 Denna undersökning blef sedermera fortsatt och resultaterna 

 framlades i en af handling 1865. Edlund visar här genom en 

 fin och sinnrik undersökningsmetod, att mekaniska värme- 

 teorins formler, som man dittills hufvudsakligen sökt be- 

 kräfta genom experiment med flytande och gasformiga kröp- 



