261 



fenomenens innerliga samband, trots deras alldeles olika 

 yttre effekter. Oberoende af eterteorin lemnar Edlund dess- 

 utom en alldeles ny förklaring af det galvaniskå ledning- 

 motståndets natur; han visar, att detta ledningsmotstånd icke 

 bör anses vara konstant, utan att det är proportionelt med 

 strömstyrkan, samt att det så kallade ledningsmotståndet, 

 som anföres i litteraturen, är storleken af detta motstånd 

 för enhetens strömstyrka. Det bör nu anmärkas, att man 

 redan tidigare upptäckt elektrodynamiska formler, af hvilka 

 Wilhelm Webers formel är den vigtigaste. Weber konstru- 

 erade dock sin formel uteslutande med hänsyn till kända 

 fakta och i ändamål att förklara dem, hvarför hans formel 

 kan betraktas såsom en rent empirisk formel, saknande ra- 

 tionel grund. 



Sina åsigter om de elektriska fenomenen sammanfat- 

 tade Edlund 1874 i ett större arbete med titeln: „Théorie 

 des phénoménes électriques." Naturligtvis hafva en mängd 

 inkast blifvit gjorda emot Edlunds teori och Edlund har fått 

 använda mycken tid till att bemöta dessa inkast. Han har 

 dock haft den tillfredsställelsen att de förnämsta auktoriteter 

 på detta område, Weber och dé la Rive i bref förklarat sig 

 i hufvudsak ense med honom. 



Under senaste tid har emellertid icke Edlunds elektriska 

 teori i dess helhet varit så mycket uppmärksammad som 

 en detalj af densamma, nemligen hans teori för den så kal- 

 lade unipolära induktionen. Om man sätter en ihålig metall- 

 cylinder i rotation kring en magnet, hvars axel samman- 

 faller med cylinderns axel, så uppstår i metallcylindern en 

 elektromotorisk kraft, som drifver etern ifrån cyhnderns midt 

 emot dess baskanter eller i motsatt riktning, beroende af 

 rotationens riktning. Härvid är det likgiltigt, om magneten 

 sjelt är i hvila, eller om d^n roterar kring samma axel i ena 

 eller andra riktningen med en godtycklig hastighet. Detta 

 fenomen upptäcktes redan 1839 af Wilhelm Weber, men 

 någon tillfredsställande förklaring hade icke blifvit uppstäld. 

 Edlund finner nu en enkel förklaring på fenomenet genom 



