Foreløbigt Bidrag til Kap Farvel-Distrikternes Kulturhistorie. 17 
Bopladser. Dog er et mindre Farvand som Qaqortoq-Fjord, der ved 
den i al sm Simpelhed saa ærværdige Kirkeruin har vundet uforglem- 
meligt Ry, tillagt hver Vinter (hvorimod Föhnvinde tit holder den 
nærliggende Igaliko-Fjord aaben). Tunugdliarfik og Julianehaabs nordre 
Sermilik er undertiden isdækkede, og selv i Arsuk-Fjord kan Mundingen 
fryse til, saa at man kan færdes paa Isen mellem Ivigtüt og Arsuk. 
Naar saadanne Lejligheder tilbyder sig, øver Grønlænderne endnu 
engang imellem den oprindelige, efter fast Is afpassede Fangst; men 
visse Former drives desuden aarligt, idet de er læmpede efter 
Drivisen, der spiller en saa umaadelig stor Rolle, at den uden 
Overdrivelse kan betegnes som en Livsbetingelse. 
Kun sjældent finder den egentlige ütorniarneg Sted, for saa vidt 
som ütog, et sydpaa ukendt Ord, oftest betyder еп Sel, der soler sig paa 
fast Is. Ukendt er Jagtmetoden dog ikke. Den bruges hver Vinter 
fra December til April, naar Sælerne kravler op paa Drivisen, 
hvoraf Havet da er opfyldt. Sælen kaldes da gagssimasog, Metoden 
gagssimasorniarneg, men i øvrigt er der ingen Forskel fra ütog-Fangsten. 
De herved anvendte Skydesejl paa Meder er yderst almindelige rundt 
om paa Bopladserne. Da Klapmyds og Sortside paa denne Tid næsten 
alle er trukne bort og Spættet Sæl (Phoca vitulina) i det hele er ret 
sjælden, gælder Fangsten fortrinsvis Ringsæl (Ph. foetida) og Remme- 
sæl (Erignathus barbatus). 
Fangst ved Blæsehullerne, mduneq og nigparneg, falder i Syd-Grøn- 
land »hist og her i det indre af Fjordene«!, og i Nutiden er den i 
Julianehaab-Distrikt anvendt i Nordre-Sermilik?. Heller ikke de særlige 
Isharpuner manglede fordum i Syd-Grønland, om end de var sjældne. 
Forøvrigt er Ordet mdupog, ligesom utog, ukendt i hvert Fald for det 
yngre Slægtled. En Hentydning til Fangstmaaden ligger vistnok i 
Navnet Agdluitsoq (Lichtenau-Fjord) 9: »hvor der er Blæsehuller i Isen«. 
Den omdannede mduneg, Tomandsfangsten itsuarneg, er ukendt, 
hvilket for saa vidt kun er at vente, som den ogsaa i Nord-Grønland 
forlængst er gaaet af Brug. Derimod haves der fra nyere Tid et Eks- 
empel fra Julianehaabs Omegn paa Glatisfangst, quasasiorneg*; da 
denne Metode vel er den, der stiller de største Krav i Retning af 
specielle Forhold, er det dobbelt interessant at finde den bevaret. 
Fangst fra Isranden ved Vaager eller Stromsteder, sinäliarneg, er 
ligesom ütiorniarneg omdannet efter Forholdene. Naar Storisen med sit 
utallige Folge af Klapmyds i Sommertiden ligger som en uigennem- 
treengelig Skranke ude i Julianehaab-Bugt, er det almindeligt at gaa 
ud i Kajak og skyde Sælen fra Randen af Skodserne. I Distriktets 
sydlige Del, hvor der er mest Is, ser man ofte bag paa Kajakken et 
1 Rink: Gronl., S. 199. 
2 Bruun, 205. 
3 FABRICIUS: Fange-Redsk. ved Selh.-Fangst, 8. 146. 
4 MÜLLER, S. 192. 
и. 
bo 
