Foreløbigt Bidrag til Kap Farvel-Distrikternes Kulturhistorie. 25 
Ikerasärssuk og Kitsigssut ; det andet (L 6753) er fra Uperniviarssuk. 
Vingeharpuner, hvortil Kastetræet er fæstet med to Bentappe ligesom 
paa Dupharpuner og store Lanser, er ikke ukendte i Kap Farvel- 
Distrikterne, hvad ScHULTZ-LORENTZEN synes at mene (Fig. 22 b). 
Endelig nævner denne Forf., uden dog selv at være overbevist 
om Sagens Rigtighed og derfor uden at tillægge den større Værd, at 
Dupharpunen (for hvilken man, i forbigaaende sagt, i Julianehaab- 
Dialekten foruden Vestkystnavnet unåg ogsaa kender Østkystordet 
särgit‘!) skulde være hyppigere Nord paa Kysten end mod Syd, og at 
Harpunspidserne her som Regel kun skulde have en enkelt Modhage. 
Ganske vist vil jeg anslaa Dupharpunernes Antal i Forhold til Vinge- 
harpunernes i Frede- 
rikshaab-Distrikt til ; FE 
eels 2: men 1 Juli- | 
anehaab-Distrikt er 
det omvendt, som 
allerede FABRICIUS 
har bemærket”. 
Harpunspidserne har : р 6 er 
normalt to Mod- sm y : EEE 
hager (Fig. 19), som 
kun afviger fra f.Eks. 
Disko-Bugt-Formens 
derved, at de slut- 
ter sig tet ind til 
selve Legemet; tid- 
ligere veg de ogsaa 
her mere ud (Zb 344, 
Fig. 20 a). 
Hermed er Stor- 
stedelen af SCHULTZ- Fig. 18. Mand med Kajakpels af kort, sydlig Form, 
LORENTZEN’s kultu- Sydproven. (Fort. fot.) 
relle Bevisgrunde 
gennemgaaet, og det har vist sig som en stadig gentagen Ejendomme- 
lighed, at Nordgrænserne for de nævnte Træk hverken falder sammen 
indbyrdes eller med Kap Farvel-Distrikternes. Det vil nu være lon- 
nende et Øjeblik at betragte et Par Overensstemmelser med Østkysten, 
som Forf. selv har haft Lejlighed til at iagttage, og som paa en slaa- 
ende Maade belyser Karakteren af de tidligere fremdragne Træk. 
Da Fasricrus beskrev Blærespydet, gik dets Line tværs gennem 
1 Paa samme Maade findes jævnsides med ulog (Skriftsprogets ulo), en Kvinde- 
kniv, Benævnelsen sakeg; en Jagtfalk (Falco gyrfalco) kaldes foruden kijeviar- 
sik (kigssaviarssuk) ogsaa napalikitseg. En Række andre Ord nævnes af 
SCHULTZ-LORENTZEN, Ю. 308. 
2 Faprıcıus: Fange-Redsk. ved Sælh.-Fangst., S. 142; 145. 
