ac = 
où Kas BIRKET-SMITH. 
for ikke at fange Vinden, og skubbes med Harpunen i Stilling, naar 
man nærmer sig Fangstpladsen. 
Vi er komne til det Resultat, at Befolkningen i Julianehaab-Bugt 
oprindeligt er nærmest beslægtet med Ostkystens; men heraf følger 
naturligvis ikke, at den er indvandret østfra. Det betyder intet, at 
»Skrællingerne« aabenbart kom til Østerbygden Syd om Kap Farvel; 
ti Erik den Røde havde som bekendt allerede fundet »Opholdssteder 
for Mennesker baade Øster og Vester paa Landet samt Brudstykker 
af Baade og forarbejdede Stensager«! paa sin Landnamsfærd 1 982— 
85. End mindre siger det, at der, som SCHULTZ-LORENTZEN viser, ved 
den danske Kolonisations Begyndelse fandtes en vis Tilbøjelighed hos 
Sydlændingerne til at rejse nordpaa, da man ikke kan tillægge det 
anden Betydning, end at Tilbøjeligheden fandtes paa nævnte Tids- 
punkt og den desuden forklares ved, at Sydlændingerne i stor Ud- 
strækning tog Del i Hvalrosfangsten ved Holstensborg og dér paa 
Perutussut- Øer (Taseralik)? tilbyttede sig Narhvaltænder og Hval- 
barder fra Disko imod Kobberemme fra den rige Remmesælfangst syd- 
paa og Vegsten, som de 
RER undervejs skaffede sig 
— = 
u ved Godthaab”, og som 
DZ næsten ganske mangler 
— pré Nord for Sukkertoppen”; 
a b nordpaa kom desuden 
Fig. 24. Skydesejl til Kajak; Julianehaab- det 17. Aarhundredes 
Distrikt. Bosseposen hviler ved Krydset. britiske og nederlandske 
Hvalfangere, hvis Metal- 
varer og Glasperler spredtes vidt om Lande. Hvis man uden videre 
vilde gaa ud fra, at allerede Disko-Bugt maatte virke omformende paa 
en nordfra kommende Kultur, vilde der ganske vist 1 Paavisningen af 
Kap Farvel-Kulturens oprindelig arktiske Præg være et stærkt Argu- 
ment for en Indvandring østfra; men selvfølgelig tør man ikke gaa 
ud fra en Forudsætning, der udelukkende er bygget paa teoretiske 
Betragtninger. Man maa søge direkte at bestemme Indvandringsvejen, 
og Midlet vil være et Studium af de grønlandske Kulturstrømme. 
Ti vel maa nye Kulturelementers Udbredelse i Grønland sikkert for 
en meget stor Del bero paa Meddelelse og ikke paa Vandring, men 
Meddelelsen maa antages hovedsagelig at have fulgt den naturlige 
Vandringsvej. 
Først og fremmest vil man da lægge Mærke til den nøje Overens- 
stemmelse mellem Vestkysten og selv ret nordlige Egne paa Østkysten 
1 ybeir fundo par manna vister Бар! austr oc vestr а landi oc kæiplabrot oc 
steinsmipi ...«, Grønl. hist. Mindesm. Ъ. 168. 
2 THORHALLESEN, S. 97. 
3 DALAGER, $. 82. — GLAHN, В. 262. — Fasricius: Gronl. Sele, S.151. 
4 GIESECKE, S. 146. 
